— 6^ — 



Om lodden siger G. 0. Sårs: .,Den er ifølge sin hele bygning en 

 egte pelagisk fisk og viser saavel i det ydre som i den indre organisation 

 stor overensstemmelse med silden, om den end efter visse zoologiske 

 merker navnlig den saakaldte fedtfinne bag paa ryggen, ialmindelighed 

 regnes til en anden familie, nemlig laksefiskene. En eiendommelighed 

 ved lodden er den særdeles skarpt udprægede forskjel i det ydre mellem 

 begge kjøn. noget der har givet anledning til særskilte benævnelser 

 for begge. Hunfisken kaldes heroppe ialmindelighed sildlodde eller rogn- 

 lodde, hanfisken fakselodde. Begge indfinder sig ialmindelighed samtidigt, 

 dog saaledes, at snart sildlodden, snart fakselodden er den overveiende 

 i antal. Aabner man bugen paa de i begyndelsen af fisketiden indfangede 

 eksemplarer, vil man hos dem alle uden undtagelse finde generations- 

 organerne fuldt udviklede. Hos sildlodden er størsteparten af bughulen 

 fyldt med den temmelig grovkornede, rødgule rogn, der ved nøiere efter- 

 syn viser sig indesluttet i en enkelt tyndliudet sæk, beliggende til venstre 

 side af tarmkanalen. Den høire rognsæk er derimod, imod hvad tilfældet 

 er hos andre fiske, aldrig ud viklet. Hos fakselodden er vistnok begge 

 de baandformige melkesække tilstede; men ogsaa her findes en konstant, 

 assymetri ; idet den høire melkesæk altid er betydelig mindre (neppe halvt 

 saa stor) end den venstre. Ved et sagte tryk paa bugen lader i alminde- 

 lighed rogn som melke sig let udpresse og kan da nøiere undersøges.. 

 Rognen synker, straks den er gydt, tilbunds og fæster sig ved hjælp af et 

 eiendommeligt, i vand koagulerende slim saa fast til de paa bunden 

 værende gjenstande, at den kun med vold kan fjernes fra disse. Under- 

 tiden lægger den sig sammen i større klumper eller kager, idet det ene 

 rognkorn fæster sig til det andet. Melken synker ogsaa tilbunds og 

 absorberes af rognen, som herved befrugtes." „Den tid, som medgaar 

 til fosterets falde udvikling, har jeg endnu ikke havt anledning til at 

 faa konstateret. Dog er det rimeligt, at denne er forskjellig efter vån- 

 dets tempei^atur. " 



Såes observerede nyudklækket loddeyngel af 8 — 10 mm. længde 

 første gang den 17de juni og senere stadig i Yarangerf]]' orden. Senere 

 ud paa sommeren fandt han, at den udgjorde „den væsentligste aate for 

 seien og forefandtes i enorme masser sammen med kril og andre pelagiske 

 dyr ved seigrundene. De indfangede sei havde saagodtsom alle maven 

 fuldproppet af en geleagtig masse, som ved nærmere eftersyn befandtes. 

 saagodtsom udelukkende at beståa af loddeyngel. De største ved hjælp 

 af de fine net indfangede eksemplarer havde da naact en længde af 23 

 mm., og alle finner var fuldt udviklede, saa de med fuld sikkerhed kunde 

 erkj endes som virkelige loddeunger. 



En undersøgelse af mavens og tarmens indhold hos den indfangne 

 voksne lodde gav det resultat, at den udelukkende nærer sig af pelagiske 



