— 69 — 



hvidagtig, og over hele kroppen er der strøet sorte tlekker. Mellem 

 denne og den voksne sæls dragt er der forskjellige overgange; under 

 disse forsvinder den graa farve, de sorte flekker blir sparsommere, og nu 

 indtræder forskjel paa kjønnene. Den voksne hun er oventil straagul 

 med gulbrun skygge paa ryggen, paa undersiden lys. Den gamle han 

 er i følge Quennerstedt: „Hvid. næsen, panden og hovedets sider sorte; 

 paa hver side af kroppen en sort, halvmaaneformig og ui-egelmæssig be- 

 grænset flek, som bagom strækker sig helt til haleroden og fortil løber 

 sammen over ryggen. Halen med en aflang soi't flek." Derfor kaldes 

 den ofte „svartsiden". Lever fornemmelig paa drivis, i Vestisen, Østisen 

 og Hvidehavet. Kastei- i marts. 



Er i Hvidehavet og Østisen gjenstand for fangst. I Hvidehavet 

 udgjør den saagodtsom den udelukkende gjenstand for fangsten, i Østisen 

 fanges den sammen med storkobben. Øm dens vandringer se nedenfor. 



Storkobben (Phoca harbata) veksler ogsaa meget farve med 



Fig. 25. Kobben, Gronlandssælen efter fotografi af eksemplar i Bergens Museum. 



alderen, idet de blir mere og mere blaa. De allerældste mister haarbe- 

 dækningen, og den sorte hud er da nøgen. Er den største af farvandets 

 sæler, op til 10 f od. Holder sig mest ved iskanten og sees sjelden uden- 

 for. Meget almindelig overalt i Østisen fra Spitsbergen mod Novaja- 

 Zemblja og udgjør en væsentlig del af sælfangernes fangst. Hvalper i 

 slutningen af mai. 



Klapp mytsen {Cystophora cristata) forekommer i Østisen kun 

 vekselvis og sjelden og spiller derfor ikke den rolle som i Vestisen. 



Af disse sæler er det de to „ kobben" og „ storkobben", som i 

 aldeles overveiende grad er gjenstand for de norske ishavsfareres fangst, 

 som seiler i Østhavet, og af disse to igjen er det ,,kobben" (grønlands- 

 sælen), som af og til optræder i slige masser under den norske kyst, at 



