— 16 — 



skjellig fra samme i Yestfjorden." ,,Først østenom Nordkap bliver det 

 arktiske element i faunaen dominerende ogsaa ud mod havkysten og paa 

 de større dyb. Her taber nemlig Atlant erhavsstr ømm ens indvirkning sig 

 mere og mere, alt eftersom kysten bøier af i sydostlig retning, og Yar- 

 angerfjorden, skjønt i sin cliarakter fuldstændig lig Yestfjorden og lige- 

 som denne snarere at betragte som en havarm end som en fjord, viser 

 lige fra stranden af og ned til de største dybder en fuldkommen ren og 

 ublandet arktisk fauna." 



Et klart billede af denne dyreverdenens successive forandring fra 

 syd mod nord kan man naturligvis kun faa ved kjendskabet til de en- 

 kelte former, saa meget mere som disse i sin levevis indbyrdes er meget 

 forskjellige, idet nogle lever paa grundt vand, andre i større dyb, atter 





Miai Itkt 



ffieogr. Distrikt 



^•ég§iggii||i 



Si]M.& Deøtlibrgc 





fofoten 

 Jeøt-iinmacken 

 (Døt-iinmacken 



Fig. 10. Grafi>k fremstilling af Middelliavets molluskers iiclbredelse mod nord efter 

 G. 0. Såes arktiske mollusker (Norges arktiske fauna). 



andre er ikke født, livor de lever, men som fritsvømmende larver ført did 

 af havstrømmene o.s.v. 



I mangel af det mere omfattende indblik i havets livsforhold, som 

 alene specialforskeren kan erhverve sig, vil man allerede af forholdsvis 

 enkle sammenstillinger af hovedresultaterne af disse mænds arbeider kunne 

 se lovmæssigheden i organismernes udbredelse. Med saadant maal for 

 øie har jeg af G. 0. Sårs verk om de arktiske molluskers (skjæl og 

 snegler) udbredelse søgt at udarbeide en grafisk fremstilling paa den 

 ene side af de arktiske (Polarøernes) og paa den anden side af de syd- 

 lige (Middelhavets) formers udbredelse udentor de farvand, hvor de fore- 

 kommer i størst mængde, øiensynlig trives bedst og derfor i almindelig- 

 hed siges ,,at have sit hjem". 



