— 14 — 



Der er, som man ser, en tydelig paaviselig forskjel mellem havet 

 udenfo]' kysten paa den ene side og skjærgaarden og fjordene paa den 

 anden side, og jo længer ind man kommer, desto større blir forskjellen. 



Dette kolde kystvand, som fylder skjærgaard og fjorde, staar nu 

 ved kystvandet udenfor Murmankysten i forbindelse med polarvandet. 

 Ligesom isgrænsen langt øst i Østhavet bøier mod syd og der møder 

 kystens især Hvidehavets ismasser, saaledes forener det kolde polarvand 

 sig med Hvidehavets vandmasser, der især efter isløsningen flyder vestover 

 langs Murmankysten til Finmarkskysten, og herved opstaar formentUg 

 om vaaren en vestgaaende kyststrøm, der fører koldt vand østenfra vest- 

 over. Nogle eksempler herpaa fra mine togter langs Finmarken og 

 Murmankysten viser dette: 



Marts 1901. 

 Ud for Yardø Ved Fiskerhalvøens østspids 



Overfladen 2^183 lo.eo 



25 favne 2^.89 10.68 



50 — 2^.94 1^^.67 



100 — 2^.93 80 favne 1^.65 



I overensstemmelse hermed er den erfaring, der lindes i Finmarken, 

 at koldt veir og lav temperatur i våndet indtræder med østlige storme. 



Hvallovkomiteen af 1890 meddeler saaledes i sin indstilhng, at den 

 Iste mai 1888 fandt dr. Sjøstrand udenfor Karabelna (paa østsiden af 

 Fiskerøen) -f- O^^ib i overfladen, og russiske hvalfangere i marts og april 

 mellem Murman og Tana h- 0*^.75 til -^ F*.5. 



Vi ser her øst i virkeUgheden kystvandet staa i direkte forbindelse 

 med polarvandet ud for Novaja Zembljas kyster. Overgangen dannes af 

 Hvidehavet, der i hydrografisk henseende dels har karakteren af en stor 

 fjord dels af en arm af polarhavet. Ligesom Porsangerfjordens inderste 

 del har ogsaa „Hvidehavet" aaret rundt med undtagelse af de aller 

 øverste overfladelag særdeles lave temperaturer. I den inderste del af 

 Hvidehavet fandt Kxipowitsch saaledes i august maaned følgende inter- 

 essante forhold. I de øverste 10 favne en synkende temperatur fra + 

 13° i overfladen til -f- d'\ allerede i 20 favne var temperaturen 0°, i 25 

 favne -^ 0*^.5, i 50 favne -^ 1^.5, i 75 favne h- 1''.6. 



I forbindelse hermed kan nævnes, at isen som bekjendt ligger sær- 

 deles længe i Hvidehavet, der alene betragtes farbart i maanederne juni 

 — oktober. Naar det om vaaren eller forsommeren bryder op, ismasserne 

 smelter, og desuden de vældige snemasser fra landet og elvene føres ud 

 i havet, sender det store vandmasser ud langs Murmankysten, og især 

 ved østlige storme kan da disses indflydelse paa kysthavet spores langt 

 vestover, saaledes ogsaa ved den norske Finmarkskyst. 



