— li- 

 menes variationer, og de indeholder det eneste materiale, som haves om 



disse ting. 



De viser (se fig. 6—9), hvorledes isen om sommeren i regelen træffes 

 vest ved Jan Mayen, nord ved Bjørnøen eller nordligere, at der findes 

 et stort aabent hav indover i østhavet, saa vore fangstfolk om sommeren, 

 som bekjendt, kan naa henimod Frantz Josefsland og Novaja Zemblja. 

 De viser, at isen om vinteren trækker nærmere Norge i en stor bue, at 

 det aabne vand op mod Spitsbergen lukker sig, for først om sommeren 

 at splittes op igjen som en lang spalte, at østhavets farbare del ind- 



Fi^. 



Iso-rænsen i mai 1898. Efter det danske meteorologiske instituts beretninger. 



skrænkes til en ca. 10 mil bred rende, der parallelt følger Norges kyst 

 og Murmankysten, og at derved det store hav mellem Bjørnøen og 

 Spitsbergen i vest og Frantz Josefs land og Novaja Zemblja i øst er 

 dækket af en eneste sammenhængende ismasse. De journaler, jeg har 

 faaet af vore ishavsfarere (sælf anger e), viser, at dette varer langt ud 



1 juni. 



Kandidat Wollebæk, der i aaret 1900 medfulgte chefsfartøjet 

 „Heimdal" paa dets tur til „Østisen", tog her endel temperaturobserva- 

 tioner, der viser forholdene i de vandmasser, som isen svømmer i. 



