fra aar til aar, giver dog tabellen et godt indtryk af den „aarlige periode" 

 i temperaturvariationerne i havet udenfor kysten paa et sted som Yardø, 

 og havoverfladens aarlige middeltemperatur vil formentlig kunne fast- 

 slaaes til mellem 4° og 5^, nærmest 5^.0. Denne temperatur er, som man 

 ser, langt høiere end landets. Ovenfor nævntes jo, at Yardøs middel- 

 temperatur kun var -\- 0°.5. Dette store overskud i havets varme, 

 sammenlignet med landets, tilføres det søndenifra med sydlige havstrømme, 

 og af overskuddets størrelse kan man forståa, hvilken overordentlig ind- 

 flydelse paa havet og dets beboere disse havstrømme maa have. En aar- 

 lig middeltemperatur af 5° naaes nemlig paa land langs den norske kyst 

 først, naar man kommer saa langt syd som mundingen af Trondhjems- 

 fjorden, 180 geogr. mil længer syd og vest end Yardø. 



Det er Golfstrømmen eller Atlanterhavsstrømmen, som 

 fører dette varme vand op til Norges nordligste kyst. Man har beviser 

 for denne strøms tilstedeværelse og oprindelse under langt sydligere bred- 

 der foruden i den nævnte høie temperatur ogsaa i strømflasker, der er ud- 

 kastede langt syd og gjenfundne langs Norges nordlige kyst, endvidere 

 i de bekjendte flydende, sydamerikanske store frø, mest bekjendt Entada 

 gigalobium, som af og til lindes langs kysten, i drivtømmer af sydlige 

 trær, der lindes bevoksede med sydatlantiske organismer helt oppe ved 

 Nordkap. Jeg var selv heroppe vidne til, at hvalfangeren Moeten 

 Ingebrigtsen fra Tromsø indbugserede en mægtig firskaaren tømmerstok 

 af pitch pine overgroet med tusinder af store (10—15 cm. store) lang- 

 halse („ fugleunger", Lepas anatifera). 



Atlanterhavsstrømmen kommer, som bekjendt, ind i det norske hav 

 mellem Shetland og Island, den bøier straks østover og følger den norske 

 kyst i en bredde af 40 — 60 geografiske mil og en dybde af et par hun- 

 drede favne. Mod vest grænser strømmen mod den østgrønlandske polar- 

 strøm med en grænse, der efter aarstiderne flyttes adskillig øst og vest. 



Om sommeren er våndet i Nordhavet indtil 10 — 11° varmt; denne 

 varme er dels ført med fra sydligere bredder, dels skyldes den direkte 

 solen. Om vinteren derimod blir det varme vand sterkt afkjølet; da 

 strømmer der til kold luft fra de omgivende store kolde omraader og be- 

 røver våndet i overfladen dets varme. Men naar temperaturen aftar, blir 

 dette overfladevand efterhaanden tungere end det vand, som ligger under, 

 og derfor synker det, mens det varmere stiger op. Herved kan alt vån- 

 det i de øverste 100 — 150 meter paa hvert sted bh blandet sammen, saa 

 det faar omtrent samme saltmæ.ngde og samme lave temperatur; og 

 temperaturen blir lavest ved grænsen mod polarvandet med dets ismasser. 

 Som det sees paa de 2 overfladekart er temperaturen fra sommer 1900 

 til marts 1901 aftat med 4 — 5 grader, mens derimod det salte vand i 

 overfladen har faaet en større udbredelse; thi paa grund af vertikalstrøm- 



