Treclie kapitel. 



Fiskerierne, 



Finmarkens befolkning har kun en eneste levevei: fiskerierne. Af 

 disse afhænger de gode og de daarlige tider, som andre steder i verden 

 er resultatet af saa mangeartede og komplicerede forhold. Der fiskes i 

 Finmarken det hele aar, og desuden drives der fangst i Østhavet; men 

 fiskeriet er høist forskjelligt til forskjellige tider af aaret saaledes, at de 

 forskjellige aarstiders bedrift adskilles som vidt forskjellige fiskerier med 

 forskjelhge navne og med meget forskjellig driftsmaade. Disse fiskerier er : 



1. Vinter- og v aar fisk et eller som det i Finmarken kaldes 

 „loddefisket" og i det øvrige land „Finmarksfisket". Som dette 

 sidste navn antyder, spiller det den langt overveiende rolle. Det foregaar 

 i regelen i maanederne marts, april og mai og har fangst af loddetorsken 

 til maal. 



2. Sommer- og høst fisk et svarer mere til bankfisket længer 

 syd og har ligesom dette ikke alene en eneste fiskeart som gjenstand for 

 fiskeriet. Der fanges baade torsk, hyse, kveite, flyndre, uer, sei etc. 



3. Sildefisket, dels omfattende fedsild, dels vaarsild, dels smaa- 

 sildfiske. 



4. Haakjærringfisket, der. som man vil have seet af foregaa- 

 ende kapitel, foregaar over hele Østhavet. 



5. Ishavsfangsten efter hvalros, kobbe etc. 



6. Hvalfangsten er den i femte kapitel skildrede ,,finhval- 

 fangst". 



Af disse fiskerier skal vi her begrænse os til de to første, som 

 er de egentlige fiskerier, af de øvrige er haakjærringfisket og ishavs- 

 fangsten omtalt i forrige kapitel og skal desuden leilighedsvis omtales i 

 det følgende. Hvalfangsten omtales i sit eget kapitel. Før vi gaar over 

 til skildringen af de store fiskerier, skal vi med nogle ord omtale de 

 forskjellige fiskeriers indbyrdes værdi og betydning, og da indskrænke os 



