— 110 — 



Foruden de mindre partier af Svendsgrunden og Malangsgrunden, 

 liYor disse skreifiskerier foregaar, findes der utvivlsomt ogsaa andre par- 

 tier, hvor der vil kunne drives andet lønnende bankfiske paa disse ban- 

 ker. Et engelsk-norsk kompagni satte for nogle aar siden igang forsøg 

 lier ude og siges tildels at liave fundet meget fisk, særlig kveite. Hjem- 

 meboende fiskere kj ender jo ogsaa begge banker meget godt og driver 

 dem om sommeren, men med meget faa og smaa farkoster, hvad der jo 

 ikke Ivan undre nogen, naar man erindrer, hvad der ovenfor er anført 

 om dampskibet ,.Expres"s fiskeforsøg. Kaptein Iveesen meddeler, at man 

 nu tænker paa at drive bankerne efter lange og kveite som paa Stor- 

 eggen, og naar folk først blir kjendt, finder de nok de rette fiskepladse. 



For til slutning at omtale dette fiske med nogle ord, skal vi betragte 

 de fartøier, skikkede for havfiske, som forefindes der nord. Kaptein 

 Iversen beskriver fartøierne deroppe saaledes: 



..Bankskøiterne er af de mest forskjellige typei' og størrelser, mest 

 dækkede, men ogsaa udækkede; de fører 2 — 3 doryer med 6 — 8 mands 

 besætning. Disse fører stadig med sig agn, og fiskerne agner selv sine 

 liner. Naturligvis kan disse farkoster ikke konkurrere med dampskibene 

 i kvantum, men de har dog vist sig tildels meget lønnende, ettersom ud- 

 gifterne blir saa smaa i alle henseender i forhold til dampernes. 



Idealet af en bankskøite kræver, at den er billig, sterk, med stor 

 bæreevne, velseilende i storm og i løi vind, let at manøvrere, bjergelig 

 i storm, let at ro i stille veii', sterk og letvindt rigget og kravelbygget. 

 Alle disse egenskaber maa vel næsten ansees for en umulighed at forene, 

 og dette er da ogsaa grundcn til. at typerne er saa forskjellige, den ene 

 med nogle gode egenskaber, den anden med andre, og ingen fuldkommen 

 til alslags fiskeri.'" 



De fiskedampere, der deltager i skreifisket er hjemmehørende paa 

 strækningen Aalesund — Tromsø og er af de forskjelligste typer, størrelse 

 og hensigtsmæssighed, og for en dels vedkommende er de indrettet som 

 fiskebaade kun i skreitiden, og naar denne er slut, blir de, som oftest, 

 sat i agnsildfart eller lignende. 



Til et veludrustet fiskedampskib i skreitiden hører en besætning af 

 12 fiskere, 1 dæksmand, 1 fyrbøder, kok, maskinist og fører — ialt 17 

 mand med 6 doryer. Enten har man en brygge med hus iland paa det 

 sted, der ønskes som station, eller man har en lægter eller jægt foran- 

 ankret der. Disse blir brugt for agningen af linerne, som besørges af 

 G leiede mænd, samt for opbevaringen af agnet og redskaberne. Nogle 

 fører ogsaa egne kulprammer, og atter andre bruger en stor pram baade 

 til kul og agnoplag, hvilket sidste synes mest hensigtsmæssigt. 



Som agn bruges hovedsagelig „sprutgor" (lever af blæksprutten „ak- 



