— 114 — 



hænger ned fra overmunden, ganen, og tilsammen danner et mægtigt sile- 

 apparat til opsamling af havets drivende liv (planktonet), som udgjør disse 

 hvalers føde. Øinene er meget smaa, de ligger lige nede i mundvigen. 

 Ørene mangler den ydre ørebrusk og har alene en meget lin øregang ind 

 til ørets indre dele. Meget karakteristisk er det, at næseb orene, ligger 

 oven paa hovedet, hvorved hvalen kan aande i samme øieblik, den naar 

 overfladen. Den støder da ud sin aande, som vistnok i regelen river med 

 sig endel af overfladens vand, og desuden i den kolde luft fortsetter sin 

 vanddamp til en straale, der i regelen forsvinder som en fin liden støv- 

 sky, der hos de forskjelhge arter har saavidt forskjellig form, at den 

 øvede fangstmand allerede paa langt hold ved, hvilken art han har 

 for sig. 





\-?> 



>r^ 



'lo 



^^'^'-y^.-jV\J\A/,r^-X.X AV^^'^-^'^'^'' 



f tv 



Fig. 35. Skematisk tversnit af hovedet af en finhval efter Boas lærebog i zoologien. 

 h. = hovedet, b = barderne, ii = underkjæven, tu ==:: tungen, f = furer jDaa bugsiden. 



Hvalerne deles i to fra hinanden meget forskjellige grupper tand- 

 hvalerne og bardehvalerne, som indbyrdes skilles fra hinanden ved 

 en række meget udprægede karakterer. 



T an dh v al er ne har flere eller færre tænder, aldrig barder, næse- 

 borene munder sammen ud i et rendeformet „tverstillet blæsehul". (I sin 

 benbygning udmerker de sig ved, at issebenene {pirietalia) adskilles ved 

 et mellemisseben { inter p ar ietale), overkjævebenene er særdeles sterkt ud- 

 viklede og bagud støder helt til nakkebenene (occiintalia), underkjæve- 

 benene er sammensmeltede, saa underkjæven danner en hel bue, bryst- 

 benet er sammensat af flere stykker til en stavformet plade med flere 

 egte ribben. Ribbenenes forening med brystbenet ofte forbenet, de for- 

 reste ribben med sit hoved fæstede til hvirvlernes corpus, med tuherositas 

 til processus iransversus). Tandhvalerne er rovdyr, de lever af blæk- 



