— 120 — 



er paa ryggen sort med hvid bug og karakteristiske hvide flekker bag 

 øiet og paa siderne, de sidste danner en elliptisk fortsættelse af bugens 

 hvide farve (se flguren). Den opnaar en størrelse af indtil 30 fod, er 

 et glubsk og graadigt dyr. der væsentlig lever af tisk, sees især paa silde- 

 fisket (vaarsildfisket). Den angriber ofte større dyr, sæler, bardehvaler, 

 — dette har ledet til den feilagtige forestilling, at den regelmæssig skulde 

 ernære sig af disse dyr. 



Er ifølge Collett en af de hyppigste og talrigste langs vor kyst 

 optrædende delfiner. Dens udbredelse forøvrig vanskelig at fastsætte, da 

 man er i tvivl, om der findes flere arter af den. 



II. Som en egen gruppe opføres her to hvaler, der staar delfinerne 

 nær og ofte henregnes til disse, men dog skiller sig fra dem i væsentlige 

 punkter, blandt andet derved, at de mangler eller har en yderst hdet 

 ud\iklet rygfinne. Disse hvaler er hvid fis ken og narhvalen, der 

 begge særlig er knyttede til de arktiske have. 



Fig. 41. Spækhuggeren, Orca gladiator. Efter Guldberg og Nansen. 



1) DelioMncqjterus leiicas. hvidfisken (se figur 42). Har et 

 but hoved med 14 — 20 tænder i over- og ligesaa i underkjæven (ca. 50 

 hvirvlerj. Kroppen tenformet, mangler ganske rygfinne, smaa luifer. 

 Farven ganske hvid overalt. Længden er indtil 20 fod. Den lever af 

 fisk, krebsdyr og blæksprut. Er en arktisk hval, som specielt er gjen- 

 stand for fangst ved vSpitsb ergen, ved Sibiriens og Grønlands kyster, 

 hvor den forekommer i flokke. Spaeee-Schneider oplyser, at et individ 

 blev observeret ved Tromsø sommeren 1877. Collett [meddeler, at i 

 „vinteren 1880 — 81, da drivisen under de ekstraordinære veirforholde 

 dette aar nærmede sig landets nordhge kyster, hvor enkelte isbjerge 

 faktisk stødte under land, viste sig flere gange enkelte individer af denne 

 art i Tromsø amts eller Finmarkens fjorde, og enkelte observerede shge indtil 

 ud paa vaaren. Saaledes blev et par individer (ifølge konservator Schnei- 

 dee) observerede i BalsCjorden i mai 1881, ligesom samtidigt et individ 

 drev dødt iland ved Makkur i Østfinmarken." 



