— 141 — 



Ikgebeigtsen og maalinger af Guldbeeg (loe. eit.), som i juni fandt 

 V4 meter lange fostre, i juli over V2 meter, ud paa høsten henimod 

 2 meter (Escheicht), hvilket viser, at de parrer sig, lige efter at ungerne 

 er født i april. Om sommeren finder man endvidere undertiden ved 

 Bjørnøen hunner med diende unger (ca. 20 f od lange) ifølge observation 

 af Ingebeigtsen, og disse unger følger endnu de store, naar disse i det 

 følgende aars før^e maaneder forlader Finmarken meddeler hr. Inge- 



BEIGTSEN. 



Observationer over knølhvalens liv i Østhavet i tiden september— 

 januar foreligger, mig bekjendt, ikke; thi i denne del af aaret drives jo 

 ingen hvalfangst, og der færdes ingen fartøier over havet nordenom Fin- 

 marken. Men man maa da antage, at de i modsætning til blaah valen og^ 

 seihvalen, som allerede i september drager vestover, forbliver hele høsten 

 ud til juletid og i denne tid forlader loddestimerne, naar samtidig tem- 

 peraturen begynder at synke i våndet, for at forelage sin store vandring 

 vestover. 



Knølhvalen har en vidstrakt udbredelse. Den forekommer ved 

 Grønland, efter hvad der meddeles, særlig i tiden slutten af april — no- 

 vember langs sydkysten. I maanederne marts til mai ser man 

 ved Eermudasøerne hunner med unger. (Van Beneden et Geevais). 



Ifølge det amerikanske verk skydes der ikke faa knølhvaler fra de 

 forenede Staters nordostkyst (Provincetown). 



Ogsaa i det sydlige Atlanterhav, i det sydlige Stillehav, den Persiske 

 bugt og ud for Californiens kyst forekommer der knølhvaler; hvorvidt 

 disse er samme art som den, der forekommer ved Norges kyst, synes der 

 for tiden ikke at foreligge noget brugbart materiale til at afgjøre. De 

 californiske knølhvaler trækker i bestemte periodiske vandringer nord om 

 sommeren og syd om vinteren som Finmarkens knølhval. 



De blæksprutj agende hvaler. 



Disse tilhører i fremtrædende grad det aabne hav. Der har inden 

 den zoologiske litteratur været talt om, at hvalerne i regelen var kyst- 

 former, men selv om man regner for „kystfarvand" alt ud til kystbankernes 

 egger, saa vil ikke de hvaler, som her skal omtales, kunne, kaldes kyst- 

 hvaler. De lindes nemlig saagodtsom udelukkende u den for kystban- 

 kerne, og de enkelte indi^dder, som er fangede indenfor disse, er vistnok 

 undtagelser, og disse forekommer særlig ved Færøerne, der geografisk 

 jo er beliggende midt mellem to store have og ikke egentlig danner noget, 



