I malts 



fangede 



s 41 finhval 5.6 ^, 



I april 



— 



104 



— 



14.4 - 



I mai 



— 



44 



— 



6.0 ■ 



I juni 



— 



164 



— 



22.7 - 



I juli 



— 



239 



— 



32.7 ■ 



I august 



— 



131 



— 



18.1 - 



I septemb 



er — 

 staar 



4 



727 



— 



0.5 ■ 



I 40 fauo- 



100 - 



146 — 



6 7oaf journalernes fangst af finhval 



■ Ved nærmere studium af disse tal og endmere journalerne selv vil 

 man se, at finhvalens forekomst afviger adskillig baade fra blaahvalen og 

 seihvalen paa den ene side og knølhvalen paa den anden. 



Medens blaa- og seihvalen ikke forekom før Iste juni, fanges af 

 finhval 26 7o før første juni. men disse fanges dog hovedsagelig til en 

 anden tid end knølhvalen, der ogsaa forekommer i aarets første halvdel, 

 men inden denne udelukkende i aarets første maaneder, januar — marts. 

 I dette tidsrum fanges meget faa finhval, som ovenstaaende eksempel 

 viser, i 40 fangstaai' kun 41 finhval, det vil sige 1 pr. fartøi i et aar, 

 det samme er tilfældet i mai maaned, da der findes 44 finhval, derimod 

 ser man. at april maaned viser en fangst af 104. 



Med andre ord. finhval en støder under kysten sammen med 

 lodden under dennes indsig, der, som vi af kap. 3 saa, i rege- 

 len fin der sted i april maaned, senere fjerner den sig igjen 

 fra kysten og skydes senere paa aaret, sommeren, i regelen 

 flere mil paa sjøen eller helt oppe mod ]3jørnøen eller is- 

 grænsen. 



I april maaned er den da fuldproppet af lodde; den 24de april 

 saaes f. eks. i Troldfjorden nogle finhvaler, som var saa fulde af lodde, 

 at det randt ud af dem, da de droges paa land. Om sommeren er de, 

 som f. eks. af Tngebeigtsen skydes ved Bjørnøen, fulde af lodde, de, 

 som skydes nærmere Norge i juni maaned, fandtes at have stor og liden 

 Kristianiasild i maverne. 



Hvad der her er anført, tyder ikke paa saa udstrakte vandringer, 

 som vi for de tidligere nævnte hvalers vedkommende saa var tilfældet. 

 Til samme resultat kommer vi ved betragtningen af de erfaringer, som 

 er gjort angaaende finhvalens for plantnings forhold. G. A. Guld- 

 BEEG har anstillet en stor række undersøgelser over hvalernes fostre, 

 hvis størrelse han har maalt til forskjellige aarstider. Maalingerne viste 

 vistnok nogen individuel variation, men tyder dog i det store og hele 

 paa, at finhvalen har en bestemt parringstid nemlig aarets første maane- 

 der, hvilket ogsaa bekræftes af andre iagttagelser. 



