— 154 — 



meddeler, at Bergens Museum liar en kaskelottand fundet i Jæderen.s 

 sand. Saes^) omtaler forekomsten af en kaskelot ved Lofoten. Guld- 

 BERG meddeler, at i 1895 blev en kaskelot skudt af et af hr. L. Beegs 

 skibe ved Islands nordkyst ca. 20 mil af i juli maaned. Et andet eks- 

 emplar blev skudt ca. I mil af Færøerne af hr. A. Geønn fra Sandefjord. 



I 1896 blev to kaskelotter skudt i nærheden af Østfinmarken, begge 

 tidhg paa sommeren. Man saa en flok paa 7 stykker, af hvilke altsaa 

 to blev skudt. 



Den ene af disse forekommer i en af de 10 fangstjournaler, som 

 jeg tidligere har omtalt, og er den eneste, som der forekommer, hvilket 

 jo viser, hvor sjeldne de er. 



I 1899 saa hr. Geønn en flok kaskelotter nær Færøerne, men 

 lik ingen. 



I 1901 blev et dyr skudt n.o. for Færøerne af en bottlenosefanger, 

 og hr. Geønn saa ligeledes i august en flok — omtrent 10 stykker — 

 nær Færøerne. 



De forekommer saaledes af og til — om sommeren i de nordlige 

 farvand, og er allerede fra gammel tid kjendt i Norge. Guldbeeg med- 

 deler, at Kongespeilet omtaler dem og beskriver dem saa nøiagtig, at 

 ingen tvivl kan næres om, at beskrivelsen gjælder kaskelotten. 



Kaskelotterne lever væsentlig af blæksprutter, af og til af fisk. 

 Fyrsten af IMonaco har beskrevet flere arter store blæksprut fra deres 

 maver. Deres forekomst over de store gjennemsnitlig 3000 favne dybe 

 verdenshave faar derfor den samme store interesse som bottlenosens i 

 Nordhavet, den viser nemlig, at blæksprut vandrer i de midtre 

 vandlag over alle verdenshave. 



De holder sig mest i flokke op til 100 stykker. De hører godt og 

 flygler alle i en mils afstand. (Se følgende kapitel). 



1) Gr. 0. Saes: Forh. Vid. Selsk. Cliristiania 1865 p. 289. 



