— 159 



1. Fangsten af grønlandshval og nordkaper. 



Denne fangst skriver sig utvivlsomt fra de biskaiske fiskere, hvis 

 første forsøg Scoeesby saa anskueligt skildrer. Allerede i det Ilte aar- 

 hundrede var der saadan fangst paa Frankriges kyster. „I aaret 1202 

 Tbar normanniske krigere paa sine hjelme dusker af bardehaar istedetfor 

 fjædre; og 1315 var hvalbarder en handelsvare saavel i England som i 

 Frankrig." Den hval, som fangedes, var ifølge Guldbekg utvivlsomt 

 nordkaperen, denne „ golfstrømmens sletbag", som den har været kaldt i 

 modsætning til Grønlandshvalen, der tilhører polarvandet. Scoeesby an- 

 tager, at det var vaagehvalen man først begyndte at fiske, maaske har 

 det været flere. Utvivlsomt er det i allefald, at fangsten snart gik over til 

 at drives langt tilsøs og utvivlsomt da til væsenthg at gjælde nordkaperen. 

 Scoeesby skildrer denne overgang saaledes: „Først viste disse dyr sig i 

 den Biskaiske bugt hvert aar til en bestemt aarstid, da de blev angrebne 

 af biskaierne. Da imidlertid fangsten af dem blev formaal for en egen 

 bedrift, og hvalerne blev forstyrrede og mindre talrige, samtidig med at 

 biskaierne ønskede at drive en mere uafbrudt fangst, saa blev de i 

 længden lidt efter lidt mere modige, og da de var gode sjøfolk, saa ven- 

 tede de ikke paa hvalernes tilbagekomst, men foifulgte dem, naar de for- 

 lod bugten, indtil de tilsidst nærmede sig Islands, Grønlands og Newfound- 

 lands kyster. Islænderne rustede nu ogsaa ved synet af denne nye bedrift 

 ud sine skibe og idet de forenede sine kræiter med biskaierne, drev de hval- 

 fangst i saa stor maalestok, at antallet af de skibe, der ved slutten af 

 det 16de aarhundrede anvendtes af disse nationer, gik op til en flaade 

 af 50 til 60 seilei*e." 



Længere og læ.ngere bort maatte disse fartøier seile og saa op- 

 dagede de, som Scoeesby siger, ,,paa grund af eventyrlystens foretag- 

 somme aand" den saakaldte Grønlandshvalfangst, hvormed forstaaes 

 fangsten af grønlandshval og nordkaper paa strækningen Grønland — 

 Spitsbergen (den sidste regnedes først til Grønland). Denne fangst viste 

 sig at være den allermest indbringende og den allermest betydningsfulde 

 nationaløkonomiske bedrift, som nogensinde har aabnet sig for den men- 

 neskelige flid" siger Scoeesby i sin bog^eistrede skildring af den. Kjøb- 

 mændene i Hull havde allerede fra 1590 sendt fartøier til Island og 

 Nordkap og i aaret 1610 sendte det i London i 1583 stiftede „selskab 

 for opdagelsen af ukjendte lande" kaptein Jonas Pool paa en opda- 

 gelsesreise til Spitsbergen. Han meldte om de rige forekomster af hval, 

 og i 1611 sendtes hvalfangere derop, og allerede 1612 viste ogsaa Hol- 

 lænderne sig deroppe. Fra nu af udviklede forholdene sig deroppe med 

 kjæmpeskridt. Allerede i 1616 havde et engelsk kompagni 14 skibe 



