— 182 — 



der før drev i Yarangerfjorden, nu dels driver fra Mehavn, dels ogsaa 

 drev fra Bøle paa Sørøen. Med andre ord selskaberneliarmaattet 

 flytte vestover og forlade de store felter, hvor hvalfangsten 

 begyndte. 



Før vi gaar til drøftelsen af det særdeles vigtige spørgsmaal om 

 aarsagerne til denne eiendommelige først særdeles sterkt opadgaaende — 

 saa igjen nedadgaaende bevægelse i hvalfangstens historie, skal vi først 

 nærmere søge at udrede, hvilke hvaler (arter), der i tidens løb 

 har været fangstens maal, hvilken betydning de enkelte ar- 

 ter har havt for bedriften, samt til hvilke aarstider, paa 

 hvilke steder og under hvilke forhold de forskjellige arter 

 fanges. 



De hvaler, som er gjenstand for hvalfangsten i Finmarken, er bl aa- 

 hvalen, seihvalen, knølhvalen og fin hvalen. I det foregaaende 

 kapitel har vi udførlig skildret, hvad der er bekjendt om disse dyrs liv 

 og vandringer, og deraf vil man have seet, at de tre første arter kun 

 opholder sig til begrænsede tider i Finmarkshavet, _ at de foretager sær- 

 deles store vandringer (helt til Amerika), og at der kun yderst sjelden 

 sees unger af dem i Finmarkshavet. Finhvalen derimod iagttages i 

 de norske farvand aaret rundt og i Finmarkshavet til store dele af aaret,, 

 om den end til enkelte tider er væsentlig sjeldnere end til andre. Des- 

 uden sees dens unger, saaledes at den i hele sit liv kan siges at tilhøre 

 norske farvand. 



I overensstemmelse med disse hvalernes forekomst er da selvfølge- 

 lig ogsaa fangsten. Om denne faar man det bedste indtryk ved at betragte 

 en af de journaler over et aars hvalfangst, som velvillig er stillet til min 

 raadighed. 



Af tabel nr. 2 over hr. Ingebeigtsens fangst med dampskibet 

 „ Skytten" af Tromsø i aaret 1898 vil man se, at fangsten har faldt i 

 følgende karakteristiske afsnit: 



1) Knølhvalfangst i tiden 12te februar til 12te marts. I 

 denne tid blev der skudt 14 knølhval udenfor Ingø indtil 3V2 mil af 

 land. Knølhvalen er, som man vil erindre af foregaaende kapitel, paa 

 vandring vestover, og den holder sig mest mulig nær land. I slutten af 

 marts forsvinder knølhvalen ganske for først midtsommers (juli) at vise 

 sig igjen. 



2) Det andet afsnit kan sættes fra 12 te marts til 12te mai. 

 Karakteristisk for dette tidsrum er, som man vil se, en overordentlig 

 ujevn fangst med lange tidsmellemrum. Den eneste hval, som skydes, 

 er finhvalen og nogle boltlen ose vest for Malangen. I tiden fra 

 12 te marts til før 12te mai altsaa 2 maaneder skydes 7 finhval. I disse 

 to maaneder er der meget lange tidsrum, da intet skydes, saaledes fra 



