— 200 — 



Sårs gjennemgaar dernæst kritisk samtlige de fremførte paastande 

 om hvalens betydning for iiskerierne og kommer paany til samme resultat 

 som ved sine tidligere undersøgelser. Han udtaler sin opfatning saaledes, 

 at den rolle, hvalerne spiller under loddefisket, efter hans mening er „af 

 en ganske underordnet betydning", da, „det som bekjendt ikke saa sjelden 

 har hændt, at der har foregaaet et meget godt loddefiske, uden at hvalen 

 har været at se, og omvendt, at loddefisket kan mislykkes, trods det at 

 hvalen er tilstede i mængde." Dog gjør han opmerksom paa, at han 

 aldrig har benægtet, „at hvalerne i enkelte tilfælde kan bidrage til at 

 trykke en loddestim op paa en grund bugt, hvor den vil kunne stænges 

 med en dragnot; men at det vistnok hgesaa ofte hænder, at de virker 

 netop omvendt til at hindre loddens opsig; noget, hvorpaa der ingenlunde 

 mangler eksempler." Efter at have gjennemgaaet samtlige fiskeres klager 



udtaler han endvidere: „ Skjønt jeg, som det vil sees, ikke kan 



finde, at de fremførte paastande om hvalfangstens skadelige indflydelse 

 paa fiskerierne er begrundede, er jeg dog forsaavidt enig med fiskerne, 

 som jeg anser det for at være paa høie tider, at der sørges for at faa 

 hvalfangsten indskrænket inden nogenlunde rimelige græiiser. Saaledes 

 som denne bedrift nu for tiden har udviklet sig ved Finmarken, kan 

 der være liden tvivl om, at hvalerne inden ikke ret lang tid vil blive 

 udryddede eller fordrevne fra vor kyst, og saaledes udsigten til end- 

 yderligere at udnytte denne rigdomskilde blive forment efterslegten. At 

 allerede blaahvalen er aftaget i antal, synes temmelig sikkert, trods 

 hvalfangernes protest herimod, og ligesaa sikkert er det, at man om 

 sommeren i tidligere aar kunde se langt flere hvaler i den sedvanlige 

 dampskibsrute end nu for tiden. Tillige synes hvalerne nu ialmindelighed 

 at væi'e blevne betydelig skyere end tidligere." — „ Dette hensyn til 

 hvalfangstens bevarelse for efterslegten har for mig al tid staaet som det 

 væsenthgste moment, naar der er tale om indskrænkning i hvalbedriften." 

 „Yed siden heraf har jeg ogsaa .... fremhævet et andet hensyn, som jeg 

 ligeledes maa fastholde, nemlig den mulige collision mellem hvalfangerne 

 og fiskerne under begges bedrift." 



Af hensyn til disse synspunkter mener Såes at maatte tåge afstand 

 fra forslaget om total fredning, hvorimod han synes at nære sympathi 

 for en fredning til Iste juni. 



I anledning af de fra fiskernes side fremxholdte anskuelser indgav 

 hvalfangerne i 1888 følgende andragende: „I forvisning om, at en 

 upartisk og indsigtsfuld undersøgelse og bedømmelse af de herhen hørende 

 forholde vil lede til hvalfangstens frigivelse, andrager forsamlingen om, 

 at der maa blive nedsat en kongelig kommission af dertil skikkede mænd 

 med det opdrag i fangsttiden at gjøre sig bekjendt med forholdene i 

 distrikterne for derefter at overveie 02: afgive indstilling- i sagen." 



