— 207 — 



vil man forståa fiskernes nedslagne stemninger i de ofte særdeles lange 

 ventetider, hvor intet er at gjøre, og hvor de anstrengelser, som gjøres, 

 ingen løn bringer for alt det store slid. En stor rolle i disse periodiske 

 fiskerier spiller de saakaldte „syner" eller „udsigter". Efter disse 

 speides der, naar tiden for fisket nærmer sig, om dem sendes der tele- 

 grammer landet rundt i masser, og de vækker desto større forhaabninger, 

 jo længere og tristere ventetiden har været. Blandt disse syner er „hval- 

 blaasten" vistnok den allerværdifuldeste. Mangfoldige Ugange sættes der 

 garn, bare fordi den er seet i nærheden, og mangfoldige gange opnaar 

 man derved fangst, hvor ellers ingen vilde være opnaaet. Jeg har selv 

 været med at opleve dette mangen en gang og kan af mine erfaringer 

 ogsaa udtale, at det har været af stor hjælp at se hvalen. 



Der har ofte været sagt, at dette vistnok er saa, men at fiskerne 

 godt kunde finde fisken alligevel, hvis de bare gjorde nok prøveforsøg. 

 Den som ved, hvor vanskeligt det er at gjøre fiskeforsøg efter vore lune- 

 fulde stimfisk, han vil imidlertid være varsom med at fraskrive de faa 

 syner, man har, værdi. Thi overfor de store vandmasser, i hvilke f. eks. 

 silden paa et sted kan staa i vældige masser, mens havet en kort stræk- 

 ning derifra er ganske tomt, der føler man sig let magtesløs overfor den 

 store vanskelighed at finde fiskestimen. Synet af en hval, som „gaar i 

 silden", har der en stor værdi. 



Der anføres ofte og med stor ret, at der ofte sker sildeindsig 

 og loddeindsig, uden at de ledsages af hval. Hvalen kommer ofte flere 

 dage bagefter. Dette synes at hænge sammen med, hvor dybt silden 

 eller lodden gaar. Saaledes har flere store fiskerier fundet sted uden til- 

 stedeværelse af hval. Men dette formindsker ikke betydningen af hvalen 

 som syner, naar den er tilstede. 



Hvad specielt sildefiskerierne angaar, saa viser de, som bekjendt, 

 større vekslinger end noget andet fiske. Ikke alene veksler de fra aar 

 til andet i tid, men de forlader pludselig hele landsdele for paa andre 

 steder af kysten at slaa til i stor maalestok. Saaledes var der jo større 

 storsildfiskerier i Nordland i 70-aarene med masser af finhval. Nu er de 

 forsvundne baade fiskerierne og finhvalen, men ved Søndmør tager man 

 storsilden med drivgarn, og der ser man store hvalgrinder. Sæt nu at 

 storsilden forsvandt fra Søndmørsbanken for at styre sin gang mod en 

 anden del af havet. Det staar for mig, at det vilde være et meget værdi- 

 fuldt middel til at finde den igjen det at lede efter hvalerne, og at man 

 vilde være vanskeligere stillet, hvis man tænkte sig, at der ingen hval var. 

 Selvfølgehg vilde man efterhaanden komme over disse vanskeligheder, 

 men imens vilde vistnok mangen chance være gaaet tabt. 



Ogsaa for loddefisket har dette, at hvalblaasten kan sees i lang af- 

 stand sin store betydning. 



