— 235 — 



forsøg" bør gjøres og for mig staar det saadan, at følgende plan er den 

 mest anbefalelsesværdige : 



Yed at give laan paa gunstige betingelser til et større antal fiskere Forslag til 

 skaffer staten disse gode skøiter, mod at de aarlig afgiver beretning efter laan til 

 en nærmere udarbeidet plan for sin bedrift i det forløbne aar. Disse be- skoiter. 

 retninger offentliggjøres, og et beløb gives aarlig til bidrag for de dygtigste 

 til forsøg paa felter udenfor de almindelige. 



Ved en saadan foranstaltning vil opnaaes, at man faar gjort en 

 stor mængde forsøg paa, hvorledes sødygtige fartøier kan klare sig i 

 Finmarkshavet, og at disse forsøgs resultater blir bekjendt for alle. 

 Naar det da ved de vundne erfaringer almindelig er konstateret, hvad 

 der er at gjøre, kan sagen optages til fornyet overveielse, uden at 

 staten er bunden, som tilfældet f. eks. er med et laanefond, der stadig 

 giver nye laan ud. Forhaabentlig vil det vise sig, at befolkningen efter 

 forsøgets af slutning kan fremme sin bedrifts videre ud vikling ved hjælp 

 af de almindelige laanefond. Et saadant forsøg vil ogsaa, selv om det 

 lægges noksaa stort an, falde langt billigere og indvinde langt mere er- 

 faring end almindelige fiskeforsøg, naar først saadan ne er gjort 

 saalangt, at en flaade af gode fartøier vover at begive sig 

 udenfor de gamle felter. Det er at haabe, at vi i nær fremtid vil 

 være saa langt i Finmarken. 



Et forsøg som det ovenfor skitserede vil selvfølgelig maatte gjen- 

 nomarbeides i alle detailler før et bestemt forslag fremsættes. Jeg vil 

 ikke her fremsætte noget forslag, da denne bogs hensigt kun er i sin 

 almindelighed at antyde de maal og veie, som for mig staar som de • 

 rette. Jeg vil dog ikke undlade rent eksempelvis og uden dermed netop 

 at udtale noget bestemt vedkommende beløbenes størrelse at omtale, 

 hvorledes et saadant forslag vikle stille sig. Jeg vil da næ.vne et 

 eksempel, der synes mig at vise, hvorledes et forsøg, selv om det lagdes 

 an i stor maalestok, vil kunne gjøres med rimelige omkostninger. 



Tænker man sig, at staten satte 100 gode skøiter hver til en pris 

 af 4000 kroner igang paa slig en prøvedrift, vilde altsaa statens udlæg 

 hermed blive kr. 400 000 ; hvis man forudsætter, at fiskerne selv f. eks. 

 betaler V» ki'. 350 000. Lad os imidlertid eksempelvis forudsæ-tte 

 kr. 400 000. Efter 3V2 7o rente vilde dette udlæg koste staten 

 kr. 14 000 aarlig; forlanger staten af fiskerne 2 7o rente blir det aar- 

 lige rentetab kr. 6000.00. Assurerer endvidere staten samtlige fartøier 

 selv til fuld værdi mod at afkræve fiskerne 3 7o, vil den antagelig her- 

 ved (efter tidligere erfaringer at dømme) tabe ca. 1 7o af beløbet 

 (kr. 400 000) -= 4000 kr. Statens aarlige tab skulde altsaa blive 

 kr. 10 000 i det første aar, i de følgende aar vilde dette ved afdrag af 



