— 237 — 



den rette form for, hvorledes spørgsmaalet om havfiskets opkomst i Fin- 

 marken skal løses, skal jeg her — til alt det øvrige, som i denne bog 

 er anført — kun give følgende oversigt over, i hvilken grad det gamle 

 laanefond i februar iaar var benyttet i forskjellige amter nordenfor Stat. 



Romsdal havde 28 laan, tilsammen 177,730 kr. 



Nordland — 75 - — 206,393 - 



Tromsø amt — 106 - — 125,200 - 



Finmarken — 13 - — 22,750 - 



De sødygtige farkoster er efter min mening ogsaa det eneste mid- Kan kobbe- 

 del, med hvilket kobbeindvandringerne kan bekjæmpes. Jeg har gj en -vandringerne 

 tagende været vidne til, cg ved studium af amtmandstelegrammerne kan en- i^ekjæmpes? 

 hver overbevise sig om, at der kan være glimrende fiske længer vest, 

 naar Østfinmarken herjes af kobben. Det staar da vistnok desvæiTe ikke 

 i menneskelig magt at gjøre andet end at flytte med fisken. 



Tidligere har vi skildret kobbens liv og vandringer, endvidere har 

 vi drøftet den fremsatte tanke, at kobbeindsigene skyldtes hvalfangsten. 

 Yi fandt den fremsatte paastand, at kobbeindsigenes størrelse afhang af 

 mængden af spækhugger og denne igjen af mængden af bardehval — 

 usandsynhg. Hele theorien er bygget paa den paastand, at spækhuggeren 

 lever af hval og derfor er aftaget i antal med hvalbestanden. Man 

 kunde imidlertid da i bevisførselen lige saa godt gaa ud fra, at spæk- 

 huggeren lever af kobber (det maatte den vel gjøre, om den skulde kunne 

 jage disse). Men hvorfor er da spækhuggeren aftaget, naar kobben er 

 tiltaget? Disse enkle overveielser viser, at der ikke kan trækkes saadanne 

 theoretiserende slutninger om levende væseners vandringer. For mig 

 staar det derfor saa, at hvad man end mener om hvalfangsten, paa 

 kobbeindsigene har den ingen indflydelse havt. Alt taler for, at isfor- 

 holdene er den store vekslende faktor for kobbens vandringer. Langs 

 isen lever kobben hele aaret rundt og af denne bringes den under sin 

 vandring ud af Hvidehavet det ene aar nærmere Norges kyst end det 

 andet. I mai i aar indløb fra Amtmanden til Fiske^istyrelsen følgende 

 telegram: „Opsynsbetj enten Grænse-Jakobselv indberetter: Russiske politi- 

 baad telegraferer: Polarisen 1 mil af land ved Teriberka og lille Renø, 

 Murmankysten. Overalt paa isen store masser af kobbe". Naar kobben 

 saeledes føres saa nær torskemasserne under Murmankysten eller Norges 

 kyst følger den en kortere tid torske- og loddemasserne for igjen at 

 følge disse sidste op mod polarisen. 



Kun naar kobben befinder sig langs eller paa iskanten har det 

 lykkedes at drive systematisk jagt paa den. Saadan jagt drives, som vi 

 har seet ovenfor, af russerne i Hvidehavet, af norske fangstfartøjer i 

 Østisen og Vestisen (Jan Mayen feltet). Man har talt om at ødelægge 

 de indvandrende kobbemasser langs Finmarkskysten, og der har i dette 



