— 288 — 



øiemed dels været foreslaaet at skyde paa dem med revolverkanoner, at 

 sprøite petroleum mod stimerne etc. etc. Det eneste sted i verden, hvor 

 sæl fanges fritsvømmende i våndet — altsaa ikke paa is eller land — 

 er saavidt mig bekjendt Behringshavet og østkysten af Stillehavet (Cah- 

 forniens kyst). Her drives pelagisk sælfangst (pelagic sealing) efter 

 pelssælen i det tidsrum, da denne vandrer op mod de berømte pelssæløer 

 i Behringshavet, hvor den kaster sine unger. Denne pelssælfangst har 

 været underkastet særdeles indgaaende undersøgelser af en international 

 (ameiikansk-engelsk-russisk) kommission. For at overveie enhver mulig- 

 hed for, at kobben kunde fanges langs Finmarkskysten har jeg henvendt 

 mig til hr. professor d'ARCY Thomson, som fra engelsk side deltog i den 



Fio:. 74. Sneseilsbaade i Finmarken seiler ud fra fisk( 



omtalte undersøgelse, og anmodet ham om at meddele mig nærmere 

 enkeltheder om, hvorledes den pelagiske sælfangst foregik, og at udtale 

 sig om spørgsmaalet, om der kunde tæ-nkes nogen mulighed for at øve 

 indflydelse paa de store kobbestimer. 



A f hr. d'ARCY Thomson's svarskrivelse skal jeg hidsætte følgende: 

 ,,Fangst af sæl i aabent vand kan kun foregaa derved, at priserne 

 paa pelssælens skind er saa høie; fangstmaaden er altfor dyr for kobben 

 (Phoca groen lem cl i ca). 



Den drives af et stort antal (40 — 60) fartøier, af hvilke hvert har 

 12 — 20 kanoer, og disse kanoer sprede sig paa havet i et stort netverk. 

 De bemandes mest af indianere, som bruge spyd (harpuner), og ved 

 hjælp af disse faar de fat i næsten alle de dyr, de træffer. Et mindre 

 antal bemandes af hvide mænd, som bruger rillen, men med dette vaaben 



