FLORA DE CATALUNYA 



Gènere 470. — AZALEA L. 



(Del grec à^a/ioq, àrid, per l'estació habitual d'algunes d'aquestes plantes en els llocs secs.) 



Flors rosades, petites, dretes, en nombre de 2-5 en umbel•les terminals; 

 calze persistent, amb cinc particions ovato-lanceolades, glabres; corol•la 

 acampanada, amb cmc lòbuls reflexos, fugissera; androceu de cinc estams 

 inclusos, amb les anteres globuloso-dídimes; càpsula subglobulosa, bilocular 

 o trilocular, de dues o tres valves bífides. Petit arbust d' 1-3 dm, de tija 

 prima, ajaguda, glabra, de branques difuses, fulles persistents, petites, opo- 

 sades, obtuses, acostades, ovades, enteríssimes, coriàcies, curtament pecio- 

 lades, verdes i lluents en ambdues cares, solcades per sobre, de raquis ample 

 i prominent, revoludes pel marge. 



1,746. — Az. 

 leuria Desv. 



procúmbens L.; Loise- 



(del verb llatí procumbere, ajaure's, per la ma- 

 nera de créixer d'aquesta planta.) 



Sinonímia. — Herba pedrera, herba de la 

 grava o del mal de pedra. 



Geografia. — Roques i pastures de les altes munta- 

 nyes : Altures de Núria, Puigmal. = Morens, Carençà 

 (Vay.); Setcases (IsernI, Carbó!); Ull de Ter (Bolós!); 

 Noufonts (Senn.); Peguera, Fumanya (Csta,); abundant 

 a les Maleïdes i al Port de la Picada (Csta.); Montluda, prop de la Forqueta (Llen.!); Tre- 

 dòs, Ruda (C. et S.). — Juny-Jul. 



40 



