FLORA DE CATALUNYA 



Campanulàcies, 



G. 462. -Carapànula. 



flexos, pestanyosos, tan llargs com el tub, i lòbuls lanceolato-linears , també pes- 

 tanyosos, iguals en longitud a dos terços de la corol•la, que és molt gran 

 (4-5 cm), cilíndrico-acampanada, de lòbuls curts, ovats, mucronats, quasi glabres; 

 estil inclús, tres estigmes, càpsula penjant, trilocular, dehiscent per tres porus. 



Geografia. — Roques i pedruscall dels Pireneus : Tagast, al Bergadà; Coll de Jou, al 

 Cadí. = Coll de Malrem, Baget, Rocabruna, Freixenet, Talaixà, Bassegoda, Mare de Déu 

 del Mont, Puigsacau, Sant Amanç. sobre Ribes (Vay.). — Jul.-Ag. 



C afíinis 



1,718. — C. afïinis Roem. et Sch ; 

 C. longifólia Bolós Hb.; C. speciosa 

 Csta.; C. Bolosii Vay.; C. Vayredae 

 Leresche. 



(affinis per l'evident afinitat semblança d'aques- 

 ta planta i la C. speciosa Pourr., coneguda de 

 molt abans.) 



Biennal, amb l'arrel gruixuda, dura, i la tija 

 de 2-6 dm, dreta, robusta, plena, cilíndrica o 

 una mica angulosa, setoso-Mspida, simple, molt 

 fullosa a la base i poc a la part superior; fulles 

 lanceolato-linears, lleument ondulades i fistona- 

 des superficialment, llargues (10-15 cm), glabrescents per sobre, sctoses al marge 

 i al raquis, les basilars una mica atenuades, no peciolades, les caulinars sèssils 

 o subamplexicaules; flors blaves o dèbilment violàcies, dretes o arquejades, 

 solitàries, en llarg raïm terminal, sobre peduncles llargs, setoso-híspids, amb 

 1-3 bràctees foliàcies, lanceolato-linears, més llargues que els lòbuls del calze, 

 aquest amb cinc apèndixs reflexos, ovats, pestanyosos, quasi iguals que els lò- 

 buls del calze i d'igual forma; corol•la gran (2-4 cm), amplament acampanada, 

 dividida fins a la meitat en cinc lòbuls ovats; estil, en general, llargament exert, 

 amb tres estigmes, càpsula coUtorta, trilocular, dehiscent per tres porus. 



Geografia. — Montserrat, des de la vora esquerra del Llobregat, a Monistrol, finsaS. Je- 

 roni i cap a can Massana; S. Llorenç del Munt, des d'on baixa fins a Sabadell seguint la 

 vora dreta del Ripoll; s'estén per una gran part de la comarca de Bages. — Juny-Set. ('). 



(i) La Caw/)<i»«/a a^nij Roem. et Sch. no sembla que pugui ésser separada, com a entitat independent, de la 

 C. speciosa Pourr. La diferència més ostensible que hom fa valer per a distingir-Ies, la forma de la corol•la, en la 

 C. speciosa estretament acampanada, com una esquella, i en la C affinis ampla com un bol, no val quan comparem les 

 formes australs, tarragonines, amb les de Montserrat. Fins al punt que Pau establí' per a la planta dels Ports d; 

 Tortosa i Beceit una nova epècie que denominà C. Beltranii, fonamentant-la precisiment en la forma tubuloso- 

 acampanada de les seves corol•les i diferenciar.t-la així' de la C. affinis. 



D'aquesta manera tenim que. a les munjanyes calisses subpirenenques, des del Pireneu Oriental fins al Cadí, 

 domina el tipus de Pourret, la Camp. speciosa; a la Catalunya central, a Bages, Montserrat. S. Llorenç del Munt, elc, 

 fins a les costes ie Garraf (on he trobat, prop de Castelldefels, aquesta planta), aquell tipus hi és representat per la 

 subsp. affinis (Roem. Sch.) F. Q..; i a les muntanyes tarragonines i valancianes, Serra de Cardo, Montsià, Mont Caro, 

 Ports de Beceit, etc, la subsp. affinis retorna al tipus amb la /ar. Be/íranii (Pau) F. Q.. 



La inestabilitat d'aquesta espècie polimorfa i la localització de diverses races o varietats subordinades a ella s'hin 

 fet notar també al Rosselló i a les Corberes, on hom troba les C. Oliveri Rouy et Gaut. i C. corbariensis Rouy. Un 

 estudi concienciós de totes aquestes formes, fet amb abundant material, voldríem veure'l realitzat algun dia. (F. Q..). 



19 



