PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Jasminàcies. 



G. 491.- Jasminum. 



terminals, amb el calze glabre, de divisions linears, obtuses, més curtes que la 

 meitat del tub de la corol•la; aquesta amb les divisions ovades; baia grossa com 

 un pèsol. 



Geografia. — Muralles, llocs secs i pedregoses de la regió mediterrània: Vallès; Bages, a 

 Rellinars; horta de Balaguer, Sta. Pau d'Olot. = De Ciurana a Falset, Urgell, Segarra, 

 Montsec (Csta.); Igualada (Puigg.); Sagaró, de Terrades a la Mare de Déu de la Salut 

 (Vay.); Agullana (Trem.); Ports d'Horta i d'Arnes (Bolós R.). — Abr.-Ag. 



1,797. — J. officinale L. 



(per haver estat reputat medicinal.) 



Sinonímia. — Gessamí, o gessamí blanc; casí. 

 jazmín blanco; fr., jasmin blanc. 



Arbust dret o enfiladís, de branques sar- 

 mentoses, estriato-anguloses, glabres; fulles opo- 

 sades, peciolades, imparipinnades, amb 3-7 folíols 

 ovato-lanceolats , acuminats, el terminal més gran, 

 enters; flors blanques, molt oloroses, en corimbes 

 terminals de 3-8 flors; divisions del calze linears, 

 més IL•rgues que la meitat del tub de la corol•la, 

 aquesta amb les divisions ovato-agudes. 



Geografia. — Cultivada i subespontània en jardins, muralles velles, etc, des del Vallès 

 fins a Bagà. = Garrotxa, Olot (Vay.). — Maig-Jul. 



J. officinale 



88 



