PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Gènere 495. - CYNANCHUM L. 



(Del grec y.Jw-/, gos, i ^cy/Eiv, escanyar, com si diguéssim escanyagossos o matacà. A aquest 

 gènere linneà pertanyen alguns Apocyniim dels autors antics, nom equivalent a l'ante- 

 rior, perquè aquestes plantes foren reputades mortíferes per als cans, llops, guineus, etc, 

 per Dioscòrides i Plini ) 



Flors blanques, oloroses, en petites umbel•les axil•lars i terminals, amb 

 el calze quinquepartit, de divisions ovades, agudes, tres o quatre vegades 

 més curtes que la corol•la; lòbuls d'aquesta oblongs, estesos; corona estaminal 

 tubulosa; fol•licles fusiformes, acuminats, divaricats, llisos. Tiges primes vo- 

 lubles, de mig a diversos metres de llargada, glabres interiorment, pubescents 

 a la part superior, amb les fulles ovades, profundament cordiformes a la base, 

 acuniinades, peciolades, glauques. 



1,803. 

 cum L. 



C. acútum L.; C. monspelía- 



C. acútum 



(per les fulles agudes, caràcter ja esmentat per 

 Bauhin en la seva frase: Scammoniae monsp. 

 afíinis, foliis acutioribus; monspeliacum, per 

 haver-lo conegut de Montpeller primer que d'al- 

 tres bandes.) 



Sinonímia. — Corretjola de bou; cast. mata- 

 càn de Espafia, escamonilla valenciana, corre- 

 huela lechosa; fr. scammonée de MontpeUier ^^\ 



Geografia. — Llocs arenosos i pedregosos: Pla del Llobregat, Bages, Penedès, Urgell. = 

 Part de la Segarra (Csta.); platges del golf de Roses (Vay.), i de Castelló (Sennen). — Juny- 

 Setembre. 



(i) A l'Urgell, segons Costa, tambí corrioles bordes; a València, segons Cavanilles, raatagos. (F. Q.). 



96 



