FLORA DE CATALUNYA 



Gènere 515. - ONOSMA L. 



(Del grec ovoç, ase, i òuixt], olor, per traclar-se de plantes gustoses per als ases.) 



Flors albo-groguenques, grandetes (uns 2 cm), en cimes terminals brac- 

 teades, a la fi llargues i fluixes, amb les bràctees ovato-lanceolades, agudes, 

 iguals al calze, que és quinquepartit, acrescent, de sèpals linear-lanceolats, la 

 corol•la tubuloso-acampanada, de tub recte i gorja nua, quinquedentada, de 

 dents ovato-triangulars, obtuses, esteses, un terç més llargues que el calze, 

 els estams inclusos, d'anteres llargues, apendiculades a l'àpex amb una là- 

 mina escarioso-transliicida i bicuspidada, serrulades, sagitades, freqüentment 

 soldades, doble llargues que el filament; aquenis trígono-ovoides, drets, gri- 

 sencs, llisos, lluents, no contrets a la base, que és plana, triangular, inserida 

 al receptacle. Herbes biennals o perennes, de rizoma gruixut, negre vermellós, 

 i tija dreta o ascendent, generalment simple, fuUosa, híspida com les fulles, 

 que són lanceolato-linears, obtuses, les inferiors llargament atenuades en pe- 

 cíol, les superiors sèssils, arrodonides a la base, totes cobertes de pèls molt 

 rígids, blancs o groguencs, aplicats, generalment inserits en un tubèrcul 

 glabre, translúcid. 



1,858.-0. echioides L.— O. arenàrium 

 Lamotte. 



(per la semblança amb algun Echium; Linné 

 prengué el nom específic de Fabio Colonna, en 

 Ecphrasis: Anchusa echioides lutea, cerinthe 

 flore, montana.) 



Sinonímia. — Onosma de bou o bovina, peu 

 de colom; cast., orcaneta amarilla, doncella, 

 pastora; fr., orcanette jaune. 



Geo^ríj//íi.— Pastures àrides i pedregoses de les altes 

 mutanyes: Font de Tagast, pujant als rasos de Peguera; 

 Coll de Jou; de Rebost a Coll de Pal. = Muntanyes de 

 Berga (Costa), prop de Granollers, i de Bagà a La Pobla de Lillet (Salv,!); Rasos de Peguera 

 (Bub.), Frontanyà, Olot, Tortellà, Beuda (Tex ); Tosses, Comabella, Porxa i altres llocs 

 muntanyencs de les comarques gironines, fins a Talaixà (Vay.); Llers, Molins, Viure, Ter- 

 rades, Cistella, Lladó, Montgrony (Senn.) — Juny-Jul. 



A''. B. La planta del Bergadà fou considerada com O. degans per Bubani, i com [3 py- 

 rcnaica o alpina per Vayreda, car, segons el!, s'aparta del tipus per les fulles més curtes, 

 més amples i menys agudes, amb els pèls més curts i aplicats; però comparada amb exem- 

 plars procedents del Migdia d'Espanya, no hi hem observat diferències dignes de particular 

 menció. 



149 



