PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Borra ginàcies. 



G. 517. -Échium. 



1,868.— E. itàlicum L.— E. aspérrimum 

 Lam. — E. pyramidale Lap. 



(itàlicum, per créixer a Itàlia; aspérrimum, per 

 les tiges i fulles cobertes de pèls rígids, que la 

 fan molt aspra; pyramidale, a causa de la rami- 

 ficació apiramidada.) 



Biennal, d'arrel fusiforme, gruixuda, d'un 

 bru vermellós, amb la tija de 3-8 dm, dreta, 

 robusta, eriçada de llargs pèls hialins, molt 

 rígids, a penes tuberculosos, molt ramificada, 

 de branques obertes, decreixents, que formen una 

 panícula piramidal, les fulles tuberculoso-híspi- 

 dcs, les basilars en rosctó, llargament lanceolades, atenuades en pecíol curt i 

 ample, hispidíssimes al raquis, únic nervi ben marcat, les superiors lanceo- 

 lato-linears , scssils, totes agudes; flors càrneo-rosades o blanquinoses, peti- 

 tes, quasi regulars, en nombroses cimes que formen ampla panícula, amb 

 les bràctees lanceolato-linears; divisions calicinals lanceolades, molt híspides; 

 corol•la de doble llarg que cl calze, de tub llarg i limbe poc obert, piloso-hís- 

 pida per fora, amb els estams llargament excrts, de filaments glabres; aquenis 

 trígons, acuminats, fortament tuberculosos. 



E. itàlicum 



Geografia. — Terrenys inculls i àrids : Litoral de Barcelona, des d'on s'interna al Vallès 

 i Bages; Urgell, Mollerusa, Gardeny de Lleida, Menàrguens; Figueres, L'Escala; Cornude- 

 lla, de Tarragona = Palafrugell, Cantallops, Dosquers, Tortellà, Estela (Vay.), província 

 de Tarragona (Costa). — Maig-Jul. 



E. pustulatum 



1,869. — E. vulgare L. 



(per ésser comú i vulgar en la major part 

 d'Europa.) 



Sinonímia. — Viperina, herba de la víbora, 

 cul de porc; cast., viborera, hierba de la ví- 

 bora, lengua de buey salvaje; fr., vipérine. 



Biennal, amb l'arrel fusiforme, bruna, i la 

 tija de 2-8 dm, dreta, robusta, íistulosa, sim- 

 ple o ramificada, coberta d'un toment de pèls 

 curts, reflexos, aplicats, i d'altres més Uargs, 



158 



