FLORA DE CATALUNYA 



Gènere 522— ASPERUGO L. 



(Del W&ti asper, aspre, per les liges i fulles cobertes d'aspiors.) 



Flors blavenques, petites, axil•lars, molt breument pedunculades, de pe- 

 duncles fructífers reflexos, les flors aparentment unilaterals i opositifòlies, en 

 cimes llargues, clares i bracteolades, el calze irregular, quinquèfid, de lòbuls 

 lanceolats, acrescent, foliaci, que forma dues làmines aplicades, sinuato- 

 dentades, venoso-reticulades, la corol•la subinfundibuliforme, petita, quinque- 

 lobada, amb la gorja tancada per cinc escames obtuses, els estams inclusos 

 i els aquenis piriformes, subtuberculosos, adherits a l'eix per l'àpex de llur 

 angle intern. Herbes anuals, d'arrel cònica, vertical, i tija de 3-6 dm, ajaguda, 

 difusa, ramificada des de la base, de branques anguloses, eriçades de petits 

 agullons reflexos, fulles aspres, cobertes de pèls setiformes petits i tubercu- 

 losos, aplicades, pestanyoses, mucronulades, primes, les inferiors transova- 

 des, atenuades en pecíol, les superiors geminades quaternades, les florals 

 oposades. 



1,892.— A. procúmbens L. 



(del llatí procumbere, ajaure's, per les tiges 

 ajaçades.) 



Sinonímia. — Cast., raspilla, unas àsperas. 



Geografia. — Runes, llocs pedregosos, vores de ca- 

 mins : Montserrat, La Mata; Núria, al peu del Santua- 

 ri; Tagast, al peu de la Roca de l'Uró, pujant als Rasos 

 de Peguera. = La Molina (Vay.), Montserrat (Salv.!, 

 Costa, Vay.); Olot (Tex.); Vall d'Aran, abundant a 

 Montgarri (Llen.), Viella, r. r. (C. et S.); Monteixo, a la 

 Rebuira (Font). — Maig-Ag. 



aj 



177 



