FLORA DE CATALUNYA 



Gènere 524. — LYCIUM L. 



(Del grec X.•y/.•.^, la Lícia, per abundar en aquella' província de l'Asia Menor diversos arbus- 

 tos espinosos que els botànics antics anomenaren daquella manera.) 



Flors blanques o lilàcies, solitàries, geminades o ternades, axil•lars, de 

 pedicels molt més curts que les fulles, calze acampanat, dentat, no]^acrescent, 

 aplicat al fruit, corol•la infundibulifomie, de lòbuls curts, a la fi reflexos, 

 estams exerts, baia subglobulosa, de la grandària d'un pèsol, vermella o ata- 

 ronjada. Arbustos d' 1-3 m, espinosos, cendrosos, ramificats, de fulles oblongo- 

 lanceolades o espatulades, un poc carnoses, grisenques, atenuades a la base, 

 glabres, uninerves, fasciculades a les branques velles i a les joves alternes. 



1,895.— L. europaeum L. 

 ràneum Dun. 



-L. mediter- 



(per habitar a Europa, en contraposició a les 

 altres espècies limieanes, que són exòtiques.) 



Sinonímia. — Arç de tanques, espinal; cast., 

 cambronera, cambrón, rascaviejas; fr., lyciet. 



Geogiafia. — Bardisses del litoral i del Vallès, on 

 s'utilitza sovint per a tanques vives; també a la Segarra, 

 fins a Tous; Urgell, cap a Menàrguens = Puja fins a 

 Manresa; Empordà (Vay.), part austral de la prov. de 

 Lleida (Costa). — Març-Jul. 



181 



