FLORA DE CATALUNYA 



Solanàcies. 



G. 525. -Solàn Ulli. 



1,896. — S. sodomaeum L. 



(alguns Solanum, com aquest, foren, i són ano- 

 menats encara, poma d'amor, pomum amoris, i 

 poma horda folla, malum insanum; fou per 

 això que Linné derivà de Sodoma el nom d'a- 

 questa planta associant aquelles idees: poma de 

 l'amor insà? acceptà la suggestió d'algun nom 

 vulgar?) 



Sinonímia. — Cast., manzanillas o pelotillas 

 o tomateras del diablo. 



Perenne, de tija de 6-13 dm, llenyosa, dreta, 

 ramiíicada, armada d'agullons robustos, drets, comprimits, i de pèls blancs, 

 estrellats, amb les fulles sinuato-pinnatífidcs, de sinus i lòbuls arrodonits, ver- 

 des, glabrescents per sobre i més pàl•lides i amb pubescència estrellada per 

 sota, ornades d'ag'ullons inserits a Ics ducs cares dels nervis, peciolades; flors 

 violà cies, en corimbes pauciflors, breument pedunculats, els pedicels amb pe- 

 tits agullons i pèls estrellats; calze tomentós, espinós, acrescent, de lòbuls 

 lanceolats, obtusos, la^corol•la pubescent, tres vegades més llarga que el calze, 

 de lòbuls triangulars, aguts; baies grosses, globuloses, grogues en la maturitat. 



Geografia. — Espontani a la Riera de Mataró (Ferrer!), prop de Cabrera (Colm.), Vilas- 

 sar de Dalt (Compn.!), abundant i naturalitzat al Jardí de la Universitat de Barcelona 

 (Cad.)- — Abr.-Juny. 



1,897. — is. Dulcamara L. 



(Es el Solanum scandens seu Dulcamara, de 

 Bahuin, i d'altres autors antics, així anomenat 

 perquè les tiges tenen gust amargant que dolceja 



després.) 



Sinonímia. — Dolçamara, herba dels humors 

 picants; cast., dulcamara, amarga miel; /;-., 

 douce-amère. 



Perenne, amb la tija d' 1-4 dm, llenyosa, sar- 

 I mentosa, cilíndrica, glabra o pubescent, rami- 

 íicada, de branques herbàcies, un poc volubles, 

 d'escorça amarga i fusta dolça; fulles ovato-cordi formes, acuminades, enteres o les 



S. Dulcamara 



183 



