PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Gènere 531- - MICÓNIA Lap. - RAMÓNDIA RiCH. ^'^ 



(Dedicat, per Lapeyrouse, al botànic català Mico, que, el segle x\i, descobrí a Montserrat 

 l'espècie pirenenca; i per Richard, en i8o5, al botànic francès Rainond, qui la separà del 

 gènere Verbascum en què l'havia inclosa Linné (2).) 



1,913— M. borragínea Lap— Verbas- 

 cum Myconi L. — Ramóndia pyrenàica 

 Rich ^'K 



(borraginea, per la semblança de fulles i flors 

 amb les de la borratja — borraginis flore et fo- 

 lio, diu Toiunefori; pyrenàica, per la seva 

 habitació al Pireneu, que ni és l'única ni la 

 primera on es trobà *"*'.) 





M. borragínea 



Geografia. — Abundant a les roques de Montserrat. 



Obnc i S. Llorenç del Munt. des don baixa fins prop 



de Matadepera; Alt Bergadà i lot el Pireneu oriental. 



= Sta. .Magda 'ena; Platraver, Collsacabra, Frontonyà. 



Solsona, Sopeira (Costa}; S. Llorenç de Morunys ( Isern!); Llers, Hostalets, fins a uns 5o m 



sobre el nivell del mar, Terrades, Montgrony. Bellmunt, S. Hipòlit (Sennen), Vall de Be- 



nasc (Zett.y — Maig-Juny. 



(1) En el dubte de si el botànic vigatS es firmava Mico o Micon. com hi havia Miró i Miron, tenint en compte 

 l'antic costum de llatinitzar els noms, adoptem la denominació de 1 apeyrouse, és a dir, Miconia i no Micoa, peiò escrit 

 amb í, com l'escrigueren els autors catalans, i bo amb y com feren Linné, Tournefort i altres estrangers, per raons que 

 ignorem. 



(2) Aquestes etimologies dels noms genèrics són de Cadevall. (F. Q..). 



(3) El gènere Mieouía, de Lapeyrouse, és de 1813; per tant, molt posterior a Ramoiidia, de L.;marck, publicat 

 en 1793. '.quest fet bastaria per a rebutjar-lo si no fos que una altra raó de pes ho impossibilita abso'utament: l'fxis- 

 tència del gènere Miconia, de Ruiz i Pavon, publicat en 1794, i a conseivar segons la llista aprovada pel Congrés Inter- 

 nacional de Botànica de Viena, de mos. Dins el gènere Ramóndia la plarta catalana ha d'ésser designada amb el nom de 

 R. Miconi {1..) Rechb., o, si és acceptada la modificació que proposà P»u, d'acord amb la graf;3 catalana de Mico, R. Mi- 

 coi. (F. Q. ). 



(4) Aquestes etimologies de noms específics són tambí de Cadevall i figuren així en el seu manuscrit. (F. <i.>. 



198 



