FLORA DE CATALUNYA 



Escrofu'ariàcies. 



G. 536. - Linària 



ses, desiguals, corol•la de 10-15 mm, pubèrula, à'esperó recte, curt, obtús, 4 vega- 

 des més curt que ella; càpsula globulosa, pubèrula, la meitat més curta que el calze, 

 i llavors amb costelles o crestes longitudinals ondulades. 



Geografia —Roques calisses de les muntanyes: Costes de Garraf, cap a Vallcarca; serra- 

 lada superior dal Vallès; S. Miquel de! Fai, Montserrat, Castell de Gelida, Montsant; Coll 

 de Jou, al peu de Roca Sansa.=Costes de Garraf, Turó de Ciurana, Tarragona, Pont de 

 Suert, Cadí (Costa), muntanyes de La Cènia (Llen.!), Castellfollit del Boix, Coll de Gosem, 

 Rajadell (Font). - Maig- Set. 



N. B. A aquesta espècie deu pertànyer segurament la L. crassifolia Kze., referida a la 

 Serra de Montsant per J. Pujol, ex Vayreda. Opinem que no hi ha diferències essencials 

 entre la planta catalana i la ,3 capiíata Wk. de la L. crassifolia Kzé. 



L. sfmplex 



1,949. — L. símplex DC. 



(per la tija generalment no ramificada.) 



Anual, amb la tija de 2-5 dm, dreta, prima, 

 generalinent simple, glabra, llevat de la part 

 superior, que és piloso-glandulosa, fuUosa in- 

 feriorment, amb les j ulles linears, glauques, 

 les inferiors verticil'lades, les altres alternes, 

 totes sèssils; flors grogues, molt petites, ctn-ta- 

 ment pedunculades, amb raïms a la fi llargs 

 i fluixos, bracteolats, sobre pedicels filiformes, 

 glandulosos, quasi iguals a les bràctees, que 

 són linears i reflexes; calze ciliato-glandulós , de 

 divisions linears espatulades, corol•la de 5-9 mm, glabra, d'esperó recte o suben- 

 corbat, alenat, un poc més curt que ella; càpsula globulosa, un poc més llarga que 



cl calze, llavors orbiculars, alades, de disc llis 

 tuberculós. 



Geo^ra/ja. — Freqüent per terres arenoses del litoral, 

 Vallès i Bages. = Llers (Sen.). — Maig-Jui. 



1,950. — L. supina Desf. 



(del llatí supinus, ajagut, per tenir-hi les rames.) 



Sinonímia. — Violeta de pastor; cast., mos- 

 quitas doradas de Espana. 



Anual, amb la tija dividida des de la base en 

 diverses branques d' 1-2 dm, ajagudes, difuses, 

 ascendents a l'àpex, glabres i fulloses inferior- 



L. supina 



229 



