PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Gènere 537. 



GRATIOLA L. 



(Nom donat pels botànics prelinneans a aquestes plantes, que, Gratia Dei, 

 curaven les ferides i purgaven el cos de mals humors.) 



Flors rosades amb el tub groguenc, grans, axil•lars, solitàries sobre pe- 

 duncles més curts que les fulles, calze quinquepartit, acompanyat de dues 

 bràctees Imears situades a la base d'aquell, amb les divisions lanceolato-li- 

 nears, corol•la bilabiada, de llavis poc distints, el superior escotat o bífid, es- 

 tams didínams, dos dels quals són estèrils i, freqüentment, rudimentaris, 

 estigma dividit en dues làmines, càpsula ovoide cònica, igual al calze, bilocu- 

 lar, de dehiscència septicida. Herbes perennes, estoloníferes, amb la tija de 

 2-5 dm, dreta, glabra, fistulosa, rodona a la base, quadrangular a l'àpex, i 

 les fulles lanceolades, oposades, amplexicaules, glabres, serrades. 



1,961, — G. officinalis L 



(per haver-la emprada com a medicinal.) 



Geograjia. — Terres panianoses inundades ; Baix 

 Empordà, al S de Vidreres. — Vilarnadal, Cabanes, La 

 Junquera, Cantallops, Campmany (Vay.), S. Martí Sa- 

 presa (Cod.). — Març-Jul. 



G. officinalis 



236 



