PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DECIENCIES 



Escrofulariàcies. 



G. 538. -Verònica. 



mida, un poc més ampla que alta, arrodonida a la base, molt escotada a l'àpex, 

 més llarga que el calze. 



Geografia.— Llocs pantanosos i lorbosos: Vall d'Aran, Les, Coll de Bareges, Pic de Gar 

 (C. etS.). — Juny-Set. 



1,963— V. Beccabunga L. 



(d'un antic nom germànic d'aquesta planta.) 



Perenne, de rizoma serpentejant i tiges de 



2-6 dm, prostrato-radicants a la base, després 



dretes, cilíndriques, plenes, simples o ramifica- 



des, glabres, fulles ovades bé cl'líptico-ovades, 



obtuses, superficialment serrades, curtament pe- 



ciolades, d'un verd fosc, glabres; flors d'un 



blau viu, petites, en raïms oposats, multiflors, 



fluixos, ascendents, flexuosos, sobre pedicels 



filiformes, estesos, glabres, més llargs que el 



calze i que les bràctees linears, reflexes; calze 



amb quatre sèpals, glabre, de divisions ovato-lanceolades, agudes, quasi iguals, 



corol•la un poc més llarga que el calze, estil d'uns 2 mm, càpsula suborbicular , 



glabra, a penes escotada, inflada, poc més curta que el calze, de cel•les polispermes. 



Geograjia. — Paratges inundats de tot el país. — Maig-Oct. 



V- Beccabunga 



1,964— V. Anagallis L. 



(és /'Anagallis aquàtica d'alguns botànics pre- 

 linneans.) 



Sinonímia. — Cast., verònica de arroyos, 

 hierba de locos; fr., cresson de cheval. 



Biennal o perenne, de rizoma serpentejant 

 i tiges prostrato-radicants a la base, quadran- 

 gulars, fistuloses, simples i ramificades, glabres, 

 fulles ovato-oblongues, seiiiiamplexicaulcs, agu- 

 des, dentato-serrades o quasi enteres; flors d'un 

 blau pàl•lid, en raïms axil•lars, oposats, ascen- 

 dents, fluixos; pedicels filiformes, ascendents, els fructífers oberts i glabres. 



242 



