FLORA DE CATALUNYA 



Escrofulariàcies. 



G. 538. -Verònica. 



més llargs que les bràctees i el calze, aquest glahre, de 4 sèpals lanceolats, aguts, 

 quasi iguals, corol•la a penes més llarga que el calze; càpsula suhorhicular , 

 a peíies escotada, glabra, inflada, poc més curta que el calze, de cel•les polis- 

 permes. 



Geografia. — Recs i aigües corrents, com l'anterior. — Maig-Oct. 



1,965. — V. aphylla L. 



(per Ics tiges escapiformes.) 



Perenne, de rizoma dur, subllenyós, ramifi- 

 cat, de branques radicants i tiges escapiformes, 

 de 3-10 cm, pubcscents glanduloses; j ulles en 

 l'osetó basilar, transovades o suborbiculars, quasi 

 enteres o denticulades, peludes, breument pe- 

 ciolades; flors d'un blau bonic o rosades, en 

 raïm curt, pauciflor, pubescent glandulós com 

 els pedicels i calze; pedicels 1-2 vegades més 

 llargs que el calze i les bràctees; calze amb 

 quatre divisions espatulades, corol•la 2-3 ve- 

 gades més llarga que el calze, estil de 2'5 mm; càpsula gran (6-7 x 5 mm), 

 transovoide comprimida, poc escotada, violada, pubescent, 2 vegades més llarga 

 que el calze, amb les llavors quasi planes. 



Geo^ra/ííi. — Roques i pastures ombroses, humides, de les altes muntanyes: Núria, 

 Fonlnegra; Coll de Pal. = Coma de Vaca, Puigmal (Vay.), Noufonts, Muileres (Sen.!), Coll- 

 sacabra (Puj. J.), Port de Benasc (Zett,, Llen.!), Penyablanca, Castanesa (Zett.), Port de la 

 Forqueta (Timb.), Pla de Beret (C. el S.), Maladetta (Costa). — Jul.-Ag. 



V. aphylla 



V. oificinalis 



1,966. — V. officinalis L. 



(per haver-la emprada com a medicinal.) 



Sinonímia. — Herba dels leprosos; cast., ve- 

 rònica macho, verònica comvín; fr., the d'Eu- 

 rope. 



Perenne, amb la tija d' 1-4 dm, prostrato- 

 radicant a la base, de branques ascendents, 

 amb abundants pèls blancs, llanosos, articulats, 

 fullosa; fulles el•líptico-transovades, serrades, co- 

 bertes d'alguns pèls aplicats, atenuades en curt 



243 



