FLORA DE CATALUNYA 



E ser of ui ariàcies . 



V. Téucrlum 



G. 538. -Verònica. 



1,968— V. Téucrium L. 



(alguns botànics prelinneans, que agrupaven 

 les plantes segons llur hàbit, inclogueren aquesta 

 entre els Téucrium, com és ara Clusius, que 

 la designa com a «Téucrium I II I, tertia species»: 

 d'ací deriva l'específic linneà.) 



Perenne, de rizoma subllenyós i tiges d' 1-3 dm , 

 ajagudes, ramificades a la base, amb les bran- 

 ques ascendents, cobertes d'una pubescència 

 crispa to-grisenca; fulles oblongues lanceola- 

 des, fortament dentades, les inferiors breument 

 peciolades, les superiors subsèssils; flors blaves, 

 grans, en raïms axil•lars, oposats, multiflors, a la fi fluixos; pedicels fili- 

 formes, drets, pubèruls, iguals o més llargs que el calze i la bràctea; calze 

 amb cinc divisions molt desiguals, la superior molt petita, linears, obtuses, 

 peludes o pestanyoses, corol•la gran, dues vegades més llarga que cl calze, amb 

 els tres lòbuls inferiors aguts: estil un poc més llarg que la càpsula, aquesta 

 transovoide, un poc comprimida, escotada, pubescent, igual o poc més llarga 

 que el calze, amb les llavors planes per ambdues cares. 



Var. catalaunica Sen. et Pau — Pedicels iguals al calze o més curts, plantes 

 grisenques, molt pubescents, de tija ajaguda. ' 



Var. Marceiii Pau — Fulles, les inferiors exceptuades, pinnatipartides o 

 pinnatisectes. 



a latifolia G. et G. — Tiges dretes o ascendent?, fulles ovades o bé oblon- 

 gues, cordiformes, generalment sèssils, fortament inciso dentades. 



V. prostrata 



Geografia. — Comuna en llocs muntanyencs i sel- 

 vosos de Catalunya: Serralada litoral, Montserrat, 

 S. Llorenç del Munt, Ribes, Berga, Rasos de Peguera, 

 predominant la raça o var. caíaUvinica Sen. et Pau. 

 Aquesta també a Cabanes i Fortià (Sen.). La var. Mar- 

 cetii Pau, a Montserrat, 1 la latifolia G. et G., a S. Llo- 

 renç del Munt. — Maig-Jul. 



1,969. — V. prostrata L. 



(per les tiges postrades.) 



Considerada per Rouy com a subesp. de l'an- 

 terior, i per Fiori com a mera varietat, se'n 

 diferencia per les tiges llargament ajagudes i 



245 



