PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Escrofulariàcies. 



G. 538. -Verònica. 



Perenne, de rizoma prim i tija d' 1-3 din, radicant a la base, ascendent, 

 simple o un poc ramificada, finament pubescent, amb les fulles ovato-arrodo- 

 nidcs o bé oblongues, obtuses, glabres, un poc gruixudetes, lluents, subsèssils, 

 les inferiors oposades, les superiors alternes, enteres o superficialment fisto- 

 nades; flors blanquinoses, amb venetes blaves, petites, en raïms terminals, 

 molt llargs (o'5-2 dm), multiílors, fluixos, bracteolats; pedicels més curts que 

 la bràctea, més llargs que el calze, glabres o piloso-glandulosos; calze amb qua- 

 tre divisio^is ovato-obhngues, obtuses, glabres glanduloso-pestanyoscs, poc des- 

 iguals, i corol•la un poc més llarga que el calze; estil igual a la càpsula, aquesta 

 obrenifonne, comprimida, superficialment escotada, a penes més llarga que cl 

 calze, de cel•les polispermes i llavors plano-con vexes. 



Raça V. humifusa Dicks — V. apennina var. brcvipcs Fouc. et Gaut. — Tiges 

 extensament radicants, raïms més curts, més densos, piloso-glandulosos, co- 

 rol•la d'un blau fosc, fuUes amplament ovades o suborbiculars. 



Geografia. — L\ocs frescos i humits de les altes munianyes: Vall de Núria. — Munianyes 

 d'Olot, Vidrà, Collsacabra, Guilleries, La Cerdanya, Montsoliu, Montseny (Vay.), Berga, 

 cap al Clot de Segalés (Grau!), Monteixo (Font!), Gausac, Viella, Aiguamoix, Pomero 

 (Llen.l), Hospital de Benasc, Maladetta (Costa). La raça V. h'.unifusa Dicks. no escasseja a 

 Núria. — Juny-Ag. 



1,985. — V. apennina Tausch, subesp. 

 de la V. serpillifólia L. apud Rouy. 



(per viure en els Apenins.) 



i\Iolt afí de l'anterior, se n'aparta per la tija 

 més robusta, piloso-glandulosa, àdhuc en la in- 

 florescència, per les fulles pubèruks, raïms més 

 curts, fluixos, pedicels quasi de doble llargada 

 que el calze i que la bràctea, corol•la netament 

 més Ihrga que el calze, blava, estil quasi de do- 

 bh llargada que la càpsula, aquesta obcordi- 

 forme, profundament escotada, ciliato-glandu- 

 losa, més llarga que el calze. 



V. apennina 



Geografia. ~\' ores dels rierols a la zona alpina del Pireneu oriental; Canigó, Prats-Ba- 

 laguer(Gaui.). S'assemblen molt a aquesta espècie uns exemplars recollits per Lienas a la 

 Vall d'Aran. — Ju.-Ag. 



N. B. La planta de Núria, d'inflorescència netament piloso-glandulosa, creiem que 

 més que a aquesta espècie pertany a la raça V. humifusa Dicks, de l'anterior. 



254 



