PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Labiades, 



G. 552. -Lavàndula. 



atenuades a la base, revoludes pel marge, albo-tomentoses en ambdues cares, 

 fasciculades als nusos, flors d'un púrpura negrós, en espigues ovoido-oblongues, 

 denses, quadrangulars, curtament pedunculadcs , terminades per un plomall de 

 hràdces transovades, d'im hlau violaci, raram.ent blanques, membranoses, fre- 

 qüentment tant o més llargues que l'espiga, bràctees fiorals transovades, suh- 

 trüohíilades, membranoses, generalment purpúries, venoso-reticulades, de ner- 

 vis més foscos, densament Uanoses com el calze i més curtes que ell, que té 

 les dents ovades, la superior amb un apèndix obcordiforme, corol•la petita, 

 cxcrta, de lòbuls orbiculars, aquenis ovoides trígons, bruns, lluents. 



Geògraf ia . — Comuna als boscos i erms de quasi lot el país: Litoral de Barcelona, Vallès, 

 Penedès, part de Bages, baix i alt Empordà, fins a Cadaqués; província de Tarragona. = 

 Vic, Viladrau, Berga, Olot (Costa). — Maig-Agost (0. 



N. B. No és pas molt rara la raça albiflora. 



2,062. — L. pedunculata Cav. 



(per les inflorescències llargament pedunculades.) 



Sinonímia. 

 terior ^^'. 



Té els mateixos noms de l'an- 



Confosa amb la L. Staechas, se'n diferencia 

 al primer cop de vista pels peduncles molt més 

 llargs que V espiga, les bràctees fèrtils de la qual 

 són més amples i menys mucronades, freqüent- 

 ment truncades, les estèrils terminals ohlongo- 

 cuneïformes, d'un blau violat, rosades o, rara- 

 ment, blanques, plomall quasi igual a l'espiga i 



a vegades més llarg, calze igual al tub de la corol•la; planta menys tomentosa, 



més verda, de fulles acutiúscules. 



Geografia. — Costes àrides del migdia : Al peu del Tibidabo; abundant a la part alta del 

 Montsant. = Muntanyes de Prades. Vimbodí (Costa), Espluga de Francolí (Costa, Llenas); 

 carretera de Can Massana a Montserrat (R. Queralt!, in Hb. Cad.). — Maig-Juliol. 



HÍBRID 



2,063. ^' L. Cadevallii Sen. et Pau = L. Staechas x L. peduncu- 

 lata. — Aspecte de la primera, però toment i forma de les bràctees de la 

 segona. — Barcelona, al peu del Tibidabo, inter parentes (Sen.). — Maig. 



A'. B. No creiem que es trobi a Catalunya la L. mulíífida L., citada a Cardona per 

 Riva. Els exemplars del nostre herbari són de Múrcia. 



(0 No és pas fan general com suposa Cadevall: aquesta Laiaiidula falta eii la major part de les terres calisses 

 argilosocalisses de Catalunya. (F. Q..). 

 (2) A Prades «tamborino». (F. Q..). 



320 



