PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Labiades. 



G. 572. -Phlomis. 



2,147. —Ph. fruticosa L. 



(per ésser una planta llenyosa.) 



Tiges de 2-5 dm, dretes, llenyoses a la base, 

 albo-tomentoses, julles ovades o bé ovaio-oblon- 

 gues, obtuses, verdes i pubèrules per sobre, 

 albo-tomentoses i molt reticulades per sota, 

 enteres, les inferiors peciolades, les altres sub- 

 sèssils, les florals no dilatades a la base, poc més 

 llargues que els glomèruls, flors grogues, grans, 

 en glomèruls multiflors, compactes, pocs o 

 solitaris i terminals, bractèoles ovato-lanceolades , 

 apiculades, plurinerves, piloso-pestanyoses, apli- 

 cades, les exteriors més curtes que el calze, aquest piloso-tomentós, truncat, 

 de dents molt curtes, alenades, recorbades, rígides, corol•la gran (2-3 cm), amb 

 el llavi superior densament piloso-tomentós. 



Ph. fruticosa 



Geografia. —Talussos de Fortià, a l'Empordà, maig de igoS, Sennen legiU 



N. B. Es possible que aquesta planta oriental sigui espontània a Catalunya, però Rouy 

 la creu adventícia o naturalitzada a les localitats del Var, a França, en què ha estat trobada. 

 No consignem la Ph. purpiirca L., de l'Espanya austral i oriental, que Pau ens ha propor- 

 cional de València, perquè si bé és cert que Costa, amb referència a Riva, la cita a Cardona, 

 afegeix generalment cultivada i cap més autor en fa menció ('). 



(1) Fa pocs anys que Fre. Sennen ha descobert la Pb. purpurea L., amb tot l'aspecte de planta espontània, al 

 Turó d'En Falcó, de Barcelona, on és molt rara. Sembla una relíquia que fa joc amb el Dianthus valentinus, en altre 

 temps espontani al Putxet (tesU Pau) i avui desaparegut de la rodalia de Barcelona. La Ph. purpurea és fàcil de distin- 

 gir de la Ph. Herba-venti, de la qual té el color de les Hors, per ésser planta llenyosa a la base. (F. Q..). 



390 



