FLORA DE CATALUNYA 



Gènere 583. — VERBENA L. 



(Del nom de verbena o verbenaca que tenia entre els antics aquesta planta sagrada.) 



Flors blaves o lilàcies, en espigues terminals llargues i interrompudes, 

 bràctees ovato-acuminades, més curtes que el calze, aquest tubulós, sub- 

 tetràgon, pubescent, amb cinc dents ovato-agudes, curtes, desiguals, corol•la 

 embudada, de tub cilíndric, un poc encorbat, exert, de limbe quasi pla, quin- 

 quelobat, amb els lòbuls poc desiguals, estams inclusos, fruit capsular, oblong, 

 tetracarpelar. Herbes perennes, amb la tija de 4-8 dm, peluda, aspra, quadran- 

 gular, solcada per cares oposades, ramificada a l'àpex, de fulles inferiors pecio- 

 lades, ovades o bé oblongues, cuneïformes, inciso-dentades o pinnatííides ^'*, 



V. offíeinalis 



2,195 —V. ofïicinalis L. 



(perquè ha estat reputada medicinal.) 



Sinonímia. — Berbena; cast., verbena, hierba 

 santa o sagrada; jr., verveine. 



Geografia. — Comuna a les vores de camins i parat- 

 ges herbosos de tot el país. — Maig-Octubre. 

 Hom cultiva íYeqüentment la V. teucrifólia'L•. 



{\) El fruit de la berbena és més pròpiament drupaci, però molt 

 poc carnós, que es desfà en quatre petites núcules monospermes en la 

 maturitat. No té sinó dos carpels. (F. Q..). 



429 



