FLORA DE CATALUNYA 



Plantaginàcies. 



^• 585.-Plantago. 



lanceolades, acuminades, brunes, escarioses, peludes, sèpals transovats, peluts, els 

 anteriors soldats, els laterals carenais, ohtusiúsculs , corol•la de lòbuls ovato-acu- 

 minats, peluts al nervi dorsal, cel•les de la càpsula monospermes, llavors oblon- 

 gues, negres, lluents, cimbiformes. 



p lusitànica Ball — |3 cylíndrica Boiss. — P. lusitànica Willd. — Planta 

 més robusta i de major talla, fulles ovato-oblongues, amb 5-7 nervis, piloso- 

 glabrescents a la base, peduncles solcats, espiga a la fi cilíndrica. 



Geografia.— Tc•cve.nys secs i arenoses: Al litoral i al Vallès, Montcada, Mollet, Terrassa 

 Gelida, Figueres. =Tàrrega, i part de l'Urgell, Montseny, Berga (Costa), litoral de Girona,' 

 fins a Cistella, Lladó, L'Escala, Dosquers, Segaró (Vay.). La |3 /íísí/an/ta- Ball, al litoral de 

 Castelldefels, idèntica a la de Cartagena remesa per Pau — Abril-Juny. 



2.209. — P. Loeflingii L. 



(dedicada per Linné al seu deixeble Pehr Loefling, 

 autor de /'Iter hispanicum, que descobrí a Es- 

 panya aquesta espècie.) 



Anual, d'arrel cònica, prima i vertical, tiges 

 nul•les i peduncles radicals de 3-8 cm, sub- 

 prostrats o ascendents, cilíndrics i ± peluts, 

 amb els pèls aplicats, els peduncles ascendents, 

 iguals a les fulles o poc més llargs, fulles lan- 

 ceolato-linears o linears, trinerves, enteres o re- 

 motament dentades, agudes, atenuades en pecíol 

 i ± peludes, espigues oblongues, bastant denses, 

 bràctees amplament ovato-arrodonides, escarioses, llevat d'una faixa dorsal verda, 

 còncaves, glabres a la maturitat, sèpals quasi orbiculars, escariosos, glabres, 



lòbuls de la corol•la ovato-aguts i el tub glabre, 

 càpsula ovoide, de cel•les monospermes, llavors 

 oblongues, negres, lluents, cimbiformes. 



Geogiafia. — Terrenys arenosos, àrids: Lleida, al peu 

 del Castell, 30 de març de 1892 iegi. 



N. B. La planta nostra no es diferencia de la que 

 figura a l'Herbari Costa remesa per Loscos. Creiem que 

 no deu mancar als confins de Catalunya i Aragó, car 

 abunda en aquesta regió. 



2.210. — P. monosperma Pourr. — P. 

 argéntea Lamk. 



P. monosperma 



(per la càpsula de cavitats monospermes. 



56 



441 



