FLORA DE CATALUNYA 
Gènere 592. — POLYCNÈMUM L. 
(Hom el suposa format dels mots grecs moÀòç, molts, i zvqua, genolls, perquè comprèn 
plantes de tiges nuoses.) 
Flors hermafrodites, blanquinoses, diminutes, axil'lars, solitàries o gemi- 
nades, acompanyades de dues bràctees escarioses, perigoni de cinc tèpals, 
tres estams, dos estils, fruit en utricle indehiscent (aqueni), llavor lenticular, 
vertical, negra, lluent. Herbes anuals, rígides, de fulles alenades, dilatades 
a la base, sèssils. 
Fulles de 6-15 mm, rígides, espinescents i compactes, bràctees més llar- 
gues que el perigoni, aquest superat pel fruit . 2,252. P. majus. 
Fulles de 4-8 mm, més fines i més blanes, distanciades, bràctees breu- 
ment mucronades, tant o més llargues que el perigoni, aquest no 
Ultrapassat (DENIUIta 4. latene des estat 2,259: P. arvense. 
2,252. — P. majus Al. Braun. — P. ar- 
vense L. 8 majus VVE. 
(per ésser, relativament a l'espècie segiient, de 
major grandèria.) 
Tija de 5-25 cm, ordinàriament ajaguda i 
ramificada des de la base, verda vermellosa, 
fullosa, glabra, fulles alenades, rígides, espimes- 
cents, subimbricades, de 6-I5 mm, flors nom- 
broses, que ocupen quasi tota la longitud de la 
tija, bràctees Janceolades alenades, llargament 
acuminades, més llargues que el Perigoni, tèpals 
ovats acuminats, aquenis ovoides, poc més llargs 
que el perigoni, llavor d'1'/5 mm. 
Geografia. — Camps i llocs pedregosos arenosos, sobretot calcaris: Terrassa, cap a 
Matadepera, Gelida. — Jul.-Ag. (9. 
(1) També a les muntanyes de Prades, de Tarragona, on és coneguda amb el nom d'herba Pinera. 
(F. Q.). 
