FLORA DE CATALUNYA 
Salsolàcies. G. 597. - Chenopodium. 
Anual, amb la tija de 3-8 dm, dreta, angulosa estriada, ramificada, pubè- 
rula o subglabra, d'olor agradable, fulles curtament peciolades, d'un verd clar, 
oblongues o lanceolades, atenuades als dos caps, sinuades dentades, enteres 0, 
rarament, pinnatífides, les superiors lanceolato-linears, enteres, glomèruls pe- 
tits, en raims axil'lars prims, interromputs, fullosos, iormant en conjunt una 
panícula llarga i fullosa, perigoni de tèpals no carenats, aplicats al fruit, el qual 
cobreixen totalment, llavor molt petita, negra, lluent, de marge obtús. 
Geografia. — Llocs incultes del litoral, Vallès i part de Bages, fins a Berga. — Gar- 
rotxa, Olot, r. (Vay.). — Ag.-Nov. 
2,267. — Ch. Bonus-Henricus L. 
(un dels noms populars alemanys d'aquesta es- 
pècie, Guter Heinrich, passà als tractats de 
plantes prelinneans transformat en Bonus Hen- 
ricus, 7 d'ells el prengué Linné.) 
Sinonímia. — Sarrons, peu d'ànec o d'oca, 
blet moll de bosc, cast., pie de ganso, enriqueta, 
zurrones, /7., herbe du bon Henri, toute-bonne, 
épinard sauvage. 
Ch. Bonus-Henricus 
Perenne, de rizoma gruixut i tija de 1-8 dm, 
dreta, robusta, solcada, ramificada, amb ratlles 
verdes i vermelles, pubèrula, inodora, fulles llargament peciolades, quasi 
crasses, alabardades triangulars o sagitades, enteres o feblement sinuades 
dentades, verdes farinoses en ambdues cares, glomèruls verdosos, densos, en 
raims curts, nus, agrupats en panícula terminal estreta, espiciforme, únicament 
fullosa a la base, flor terminal de cada glomèrul amb cinc estams i la llavor 
horitzontal, les altres amb 2-3 estams i llavor vertical, perigoni que cobreix 
incompletament el fruit, estil molt llarg, llavor gran (2 mm), bruna, llisa, 
lluent, de marge obtús. 
Geografia. — Prats del Montseny, Núria, altures de Cerdanya, Coll de Pal, al Cadí. — 
Paratges herbosos i humits del Pireneu, d'on baixa fins a Espinabell (Vay.), Vall d'Eina 
(Gaut.), Ports de Benasc i de la Picada (Zett.). — Jul.-Ag. 
5 33 
