—— 
PUBLICACIONSIDE: L/INSTITUT DE CDE NC DES 
Poligonàcies. G. 608. - Polygonum. 
2,323. — P. lapathifólium L. 
(de fulles de Rumex, els Lapathum dels autors 
antics.) 
Sinonúmie. — Presseguera borda, cast., pata 
de perdiz. 
Anual, tija de 2-8 dm, dreta o ajaguda, 
verda, vermellosa o tacada de púrpura, rodona, 
ordinàriament ramificada, fulles ovato-lanceo- 
lades o lanceolades, agudes, atenuades en pe- 
cíol, un poc eriçades al marge i al raquis, 
verdes i freqiuentment tacades de negre al 
mig, les superiors puntejades gianduloses per sota, ordinàriament tan llar- 
gues com dos entrenusos o més, beines truncades, poc o gens pestanyoses, 
flors d'un blanc verdós o rosades, en espigues oblongues cilíndriques, compac- 
les, terminals, dretes o un poc pèndules, peduncles, pedicels i perigoni aspres 
i glandulosos, perigoni de quatre tèpals amb nervis - sortits, convergents i 
anastomosats a l'àpex, sis estams, dos estils lliures, reflexos, aquenis tots len- 
ticulars, de cares còncaves, llises, lluents. 
P. lapathifólium 
Geografia. -— Llecs humits i pantanosos del litoral, Vallès, r. — Llocs humits i om- 
brívols d'Olot i les Guilleries (Vay.), Costabona (Gaut.). — Abr.-Nov. 
2,324. — P. Persicària L. 
(els llatins anomenaven Persicaria diverses es- 
pècies de Polygonum de julles lanceolades, sem- 
blants a les de la Persica, el presseguer, Bahuin 
i altres botànics prelinneans empraren el mot en 
sentit genèric.) 
Simoníúmia. — Presseguera borda, herba de 
la mala bua, herba felera, casí., persicaria, 
hierba de Santa María, hierba pejiguera, /7., 
pied rouge, persicaire douce, pélingre. 
P. Persicària 
Anual, amb la tija dreta o ajaguda, de 
2-S$ dm, simple o ramificada, d- inflada als nusos, fulles ovato-lanceolades o 
lanceolades, atenuades en curt pecíol, tacades o no, més curtes que la longitud 
de dos entrenusos, beines peludes, llargament pestanyoses, truncades, flors vo- 
78 
