PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CLENCIEES 
Dafnàcies. G. 609. - Daphne. 
Petits arbustos de tronc prostrat difús, flors en capítols terminals, ver- 
melloses, perigoni Dues drupa vermella, fulles persistents, uni- 
1 nerves — . $ , Lo... 2334. D. Cneórum. 
Arbustos de troncs hr cl hore en qe cals terminal o en fascicles o raims 
laterals. qoe Re ee ME ere e En Eres rec SET 2. 
Flors blanques, en panícules terminals, tronc fullós en tota la seva 
longitud, fulles lanceolato-linears, cuspidades, uninerves, perigoni 
2 blanc sedós, drupa vermella . . . . . . . 2,335. D. Gnídium. 
Flors vermelloses o groguenques, en fascicles o raims laterals, tronc 
solament fullós a l'àpex, fulles multinerves. . . . . . . . . 8. 
Flors vermelloses, oloroses, en fascicles, perigoni pelut, de lòbuls quasi 
tan llargs com el tub, drupa vermella, branques pubescents, fulles 
CAUQUES i A Mor at o 336. D. MeZErElun: 
3. Flors groguenques, quasi totes en raims, perigoni glabre, de lòbuls 
2-3 vegades més llargs que el tub, drupa negra, branques glabres, 
fulles persistents. Le. .00 . a etelc ee Le 2387. D. Lanseola 
2,334. — D. Cneórum L. 
(Teofrast parla de dues menes de RE0p0Y, una 
de les quals té les fulles semblants a les de l'oli- 
vera, els autors prelinneans referiren els cneoron 
de Teojrast a molt diverses plantes, i Bahuin, 
que pren el mot en sentit genèric, consigna en el 
Pinax dres espècies de Cneoron, de les quals 
aquella Thymelaeae affinis facie externa és Ja 
que descrivú Linné amb el nom de Daphne 
Cneorum.) 
D. Cneórum 
Petit arbust de tronc d'I-3 dm, prostrat 
difús, ramificat, de branques primes, d'un bru 
vermellós, pubescents i densament fulloses a l'àpex, nues inferiorment, 
fulles oblongues o transovades cuneijormes, generalment amb una petita esco- 
tadura i mucronulades, glabres, coriàcies, uninerves, subsèssils, flors rosades, 
a la fi vermelles o violàcies, molt oloroses, en capítols de 6-I2 flors terminals, 
perigoni pubescent, de lòbuls ovato-mucronats, 2-3 vegades més curts que el tub, 
drupa coviàcia, ovoido-oblonga, d'un groc ataronjat, a la fi bruna. 
Geografia. — Llocs secs i pedregosos: Pastures de Puigllançada, al Cadí. — Rasos de 
Peguera (Costa), altures de Cerdanya, La Tossa, Comabella, Núria, a l'VV del Bosc de 
la Mare de Déu, sobre S. Gil, Coma de Vaca (Vay.), Vall d'Eina i altres frontereres de la 
86 
