FLORA DE CATALUNYA 
Dafnàcies. G. 610. - Passerina. 
tades, ascendents, subimbricades, nervades, coriàcies, lluents, d'un verd ciar, 
flors polígames, groguenques, sense bràctees, axil'lars, les inferiors solitàries, 
a penes iguals a la meitat de les fulles, les superiors en fascicles de 2-5 flors, 
quasi iguals a les fulles, formant en conjunt una espiga fullosa que ocupa 
aproximadament la tercera part superior de la tija, perigoni glabre, de lòbuls 
lanceolats aguts, estesos, iguals a la meitat del tub, fruit ovoide cònic, glabre 
i un poc lluent, la meitat més curt que el perigoni. 
Geografia. — Boscos i ermots àrids: Serralada litoral, a Valldoreix, Caldes de Mont- 
bui, al cim del Farell. — Terrenys calcaris i guixosos, cap a Vic (Costa, Masí.l) Banyo- 
les (ISeral), Sanahuja, Balaguer, Tremp (Costa), Falset (VVebb), zona mitjana de Cata- 
lunya, fins al Lluçanès, Freixenet (Vay.), Collsuspina, Castellars, Oller (Font.l). — 
Maig-Set. (9. 
2,340. — P. thesioides VVilstr. — P. 
pubéscens Meissn. 
(thesioides, ço és, semblant als Thesium, perquè 
en té les fulles, pubescens, Perquè és Pubescent.) 
Perenne, de rizoma gruixut, llenyós, tortuós, 
ramificat, multicaule, amb tiges d'I-255 dm, 
primes, subfiliformes, rectes, simples, fulloses 
en tota llur longitud, glabres inferiorment, 
E Pubescents a la part superior o florifera, fulles 
lanceolato-lincars, les inferiors estretament li- 
nears, agudes, glabres o glabrescents, alternes, 
flors dioiques o polígames, groguenques O verme- 
lloses, "sense bràctees, axil'lars, sèssils, solità- 
ries, geminades o en glomèruls pauci- o multi- 
flors, en llarga espiga fullosa, perigoni cobert de elits pèls aplicats, el tub de 
les masculines fi/iforme, el de les femenines cònic, de lòbuls oblongo-lanceolats, 
iguals a 1/3 o 1/, del tub, fruit ovoide cònic, negre, glabre, am poc estriat. 
a —densiflora Nob. — P. Pujólica Cad. . —8 P. ellíbtica Boiss. var. densi- 
flore Vay. in litt. — Flors en glomèruls multifiors, densos, toment de la regió 
florífera de la tija i del perigoni més dens. 
P. thesioídes 
Geografia. — Boscos i erms àrids: Bages, a Castellfollit del Boix, Castellnou de Bages, 
Rellinars, cap a Coll de Daví, Moià: Horta, de Tarragona (Font, in Hb. Cad.l), Solsona, 
Cardona, prop de les salines, entre Cardona i Berga, al lloc anomenat la Forària (Bub.., 
sub P. ellibtica Boiss.2). La a densifiora Nob., a Puigreig (C. Pujoll, maig 1891 legit)., 
(1) De Collsuspina ja fou mencionada per Bubani. (F. Q.). 
(2) Dedicada a Conrad Pujol, botànic explorador de la comarca de Bages i del Berg:dà (F. Q.). 
9I 
