EO A DES GATA EUNYA 
Santalàcies. G. 013. - Thesíum. 
2,349. — T. pratense Ehrh. 
(perquè és pròpia dels prats.) 
Perenne, de rizoma cònic i un poc gruixut, 
multicaule, amb tiges d'r-4 dm, ascendents, 
estriades anguloses, generalment ramificades, 
un poc fulloses, fulles linears o lanceolato-li- 
nears, uni- o trinerves, flors en panícula estreta, 
mai unilaterals, terminal, eix florifer en ziga- 
o zaga, bràctea mitjana 1-2 vegades més llarga 
Es apatoniae I que les laterals i poc més que el fruit, flors 
Ppentàmeres, aqueni el'hipsoide, llis o molt super- 
ficialment veticulat, bec cilindroide, iguel al fruit. 
Geografia. — Pastures dels Pireneus: Pireneus (Bolósi, ex Costa), pastures frontere- 
res de la zona de l'avet, a Puigmorens, confins d'Andorra (Gaut.,), Núria (Sen.), prop 
de Luchon, Superbanyeres, Reclusa, Castanesa (Zett.), Tredòs, Vall de Batios (Timb.), 
Port de Benasc (Bub.), Bossost (Compú.l, in Hb. Cad.), Safarrera, Viella, Ruda, Mont- 
garri (Llen.), Tredòs, Beret (C. et S.). — Juny-Jul. 
2,350. — T. divaricàtum Jan 
(per tenir les rames divaricades.) 
Peremne, de rizoma gruixut, subllenyós, 
multicaule, amb tiges de 2-3 dm, dretes o 
ascendents, rígides, estriades anguloses, rami- 
ficades, fulles linears, agudes, uninerves, flors 
pentàmeres, en panícula piramidal, terminal, 
un poc divaricada, composta de petits raims, 
bràctees petites, fotes més curtes que el fruit, 
aqueni dransovoide, llis o superficialment rve- 
ticulat, el doble llarg que el Pedicel, bec dis- 
coidal, 2-4 vegades més curt que el fruit. 
Geografia. — Boscos àrids i erms: Al litoral, Vallès, Penedès, Bages, Segarra, Urgell, 
etcètera, fins a l'Alt Bergadà i a Ribes. — Vall d'Aran, entre Arties i Salardú (C. et S.). 
— Maig-Ag. 
99 
