PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE:  CLENGEES 
Santalàcies. G. 613.- Thesíum. 
2,351. — T. humifúsum DC. 
(del llatí humus, el sòl, i fusus, estès, per les tiges 
decumbents.) 
Perenne, de rizoma prim, multicaule, i tiges 
d'1-3 dm, jiliformes, prostrades difuses, fina- 
ment estriades, simples o ramificades a la meitat 
superior, fulles linears, agudes, uninerves, flors 
pentàmeres, en panícula estrela, racemiforme, 
bràctees aspres, la mitjana igual al fruit o 
un poc més llarga, les laterals més curtes, aqueni 
ovoide, 3-4 vegades més llarg que el pedicel, 
bec discoidal, 2-4 vegades més curt que el fruit. 
T. humifúsum 
Geografia. — Llocs secs i àrids: Montseny, cap a Viladrau i camí de Vic (Costa, amb 
dubte), de S. Segimon a Viladrau (Vay., amb dubte), Alberes, Coll-lliure i Port Vendres 
(Gaut.), Pireneu Oriental (Rouy). — Jul. 
I00 
