RE OLRA DN CAS AL UN Ve 
Gènere 615. — ARCEUTHÓBIUM BIEB. 
(Del grec dpuevdoç, ginebre, i Btóctv, viure, perquè l'espècie seguent viu paràsita sobre 
les rames de diversos Juniperus.) 
Arbust molt petit, de 3-15 cm, glabre, d'un verd groguenc, amb la tija 
rodona comprimida, articulada, repetidament dicòtoma, fulles escamiformes, 
triangulars, oposades, soldades en petites beines, flors masculines terminals, 
sèssils, de perigoni t/1lobet, cada lòbul del qual porta una antera de dehiscència 
transversal, Hors femenines terminals i exil'lars, de perigoni subbilabiat, fruit 
a la fi pedicel'lat, ovoide, verdós, dehiscent amb elasticitat després de catorze 
mesos de la floració, la sement, viscosa, llançada lluny amb la força d'obrir-se 
el fruit. 
2,353. — A. Oxyjcedri Bieb. 
(d'Oxycedrus, el càdec, perquè hi viu paràsit.) 
Geografia. —Paràsit sobre els Juniperus Oxycedrus, 
communis i phenicea: Seu d'Urgell, cap als Banys de 
Sant Vicens (Soulié, in litt.). El Prodr. l'assenyala a 
Castella i Navarra, Pau, a Jabalambre, Bubanji, als 
Pireneus d'Aragó, sobre Juniperus macrocarpa Sibth. 
El posseim de la Sierra del Toro (Pau) i de Robledo 
de Chavela, Madrid (Pedro de Avila). — Juny. 
A. Oxycedri 
103 
