Aristoloquiàcies. G. 620. - Aristolóchia. 
sina basilar molt oberta, lòbuls rodons, nervis bastant sortits, flors groguen- 
ques, fasciculades a l'axil'la de les fulles superiors, curlament pedunculades, de 
peduncles molt més curts que el pecíol, perigoni terminat amb una llengúeta 
ovato-lanceolada, tan llarea com el tub, càpsula ovoide, pèndula, de la gran- 
dària d'una nou. 
Geografia. — Llocs arenosos o pedregosos: Castelló d'Empúries, als camps i vores de 
recs. — Olot, Lledó, Cabanes (Vay.), Roses (Bub.), Blanes i Malgrat (Llen.t). — Maig-Set. 
2,359. — A. Pistolóchia L. 
(nom d'una planta bona per a facilitar el Part, 
segons Plini, de mtotóc, fidel, i hóyta, Part, és la 
Pistolochia de l'Eclusc, i l'Aristolochia Pistolo- 
chia dicta de Ba/min.) 
Sinonímia. — Herba de la marfuga, herba 
felera, cast., aristoloquia menor. 
Rizoma fibrós, jasciculel i tiges de 2-4 dm, 
prostrades ascendents, primes, simples o rami- 
ficades, fulles Pefites (2-3 cm d'ample), ovades 
triangulars, cordiformes, agudes, obtuses, esco- 
tades o mucronades, curlament peciolades, de sina basilar amplament oberta, 
eroso-denticulades al marge, aspres, pàl'lides i de nervis prominents per sota, 
d'un verd fosc per sobre, flors brunes, solitàries, iguals o més llargues que les 
fulles, peduncle molt més llarg que el pecíol, perigoni pubèrul, de llengúeta 
ovato-lanceolada, més curta que el tub, càpsula globulosa, pèndula, mitjana. 
A, Pistolóchia 
Geografia. — Disseminada pels llocs àrids de tot el 
país, des de les costes de Vallcarca i Gavà, on abunda, 
fins al Vallès, Penedès, Segarra, Urgell, Bages, Ber- 
gadà i Ribes. — Partit d'Olot (Tex.), Llers, Figueres 
(Sen.), Rocabruna (Isernl), Borredà, Priorat, Lleida, 
Tremp, etc. (Costa). — Maig. 
2,360. —- A. rotunda L. 
(és una de les tres Aristolochia de Dioscòrides, 
anomenada així pel rizoma arrodonit.) 
Sinonímia. — Aristoloquia rodona, carbassa 
pudenta, casí., aristoloquia redonda, corna- 
musa. 
A. rotunda 
TRIA 
