PUBLICACIONS DE LE RUNS TU DE, CIENCIES) 
Euforbiàcies. G. 621. - Euphórbia. 
cobertes de tubercles hemisfèrics, Poc prominents, llavors més grans, grisen- 
ques, amb pics blancs. 
Geografia.—Llces secs i pedregosos: S. Martí Surroca, al Penedès, muntanyes de la 
Cènia (Llen.l), Turó de Montcada (Costa), Caseres, a la frontera d'Aragó (Loscos), Seu 
d'Urgell (Bub.) — Juny.-Jul. 
2,381.—E. polygalifólia Boiss. et Reut., 
E. verrucosa auct. cat., non LamF. 
(per les fulles semblants a les d'algumes Poly- 
gala.) 
Perenne, de rizoma gruixut, ramificat, Ser- 
pentegant, multicaule, tiges fèrtils de 5-20 cm, 
ajagudes o ascendents, nues a la base, tiges 
estèrils més curtes, difuses, densament fulloses, 
fulles transovades o el'líptico-espatulades, en- 
teríssimes o lleugerament denticulades, les 
umbellars ellíptiques, bràctees ovalo-rombals 
0 reniformes, mucronulades, umbel'la de 4-5 ra- 
dis allargats després de la floració, 2-3 vegades 
bifurcats, glàndules reniformes, grogues, càp- 
sula petita, molt deprimida, globulosa trígona, coques rodones, cobertes de 
tubercles cilíndrics, solcats, llavors ovoides, negres, lluents, amb carúncula he- 
misfèrica. 
Geografia. — Boscos, erms, marges arenosos calcaris: Al Vallès, Penedès, Segarra, 
Urgell, Bages, Bergadà, Olot, Baix i Alt Empordà — Vic (Maf.), Figueres (Senn.l). — 
Abr.-Set. 
N. B. Creiem que aquesta espècie, més que no 
pas les dues anteriors, és la més disseminada per Ca- 
talunya, però, com ja advertí Costa, en algunes 
localitats, com Montcada, Montserrat, Segarra, etc., 
hom observa formes que s'acosten a la verrucosa i 
altres a la flavicoma,. D'altra part, als boscos de 
S. Climent (Bergadà) i a les Adous del Bastareny, 
collírem exemplars al peu dels quals escriví Pau: 
(E. polygalifolia Boiss. et Reut., vergens ad E. verru- 
cosa: sed non vervucosa esto, la qual cosa comprova 
l'existència de formes intermèdies i la dificultat de 
distingir, en alguns casos, aquestes plantes. 
oo 2,382. — E. Peplus L. 
io (del grec ménioc, nom d'una lleteresa de Dios- 
o còrides, que els botànics prelinneans identificaren 
amb aquesta espècie.) 
130 
Eacicis 
